Cercador
Benvolguda tardor.
Un relat de: La noia dels llavis vermellsNingú sospita que ell i jo ho fem,
ningú sap que ens besem.
No ens senten, no ens veuen
perquè ens amaguem.
Ens endinsem en la profunditat de la naturalesa,
en la humitat frondosa dels arbres,
en el càntic dels ocells, en la suau brisa de les fulles
en el so del rierol, en el silenci de la tardor.
Ens arrambem als arbres, ens perdem pel bosc
i sortim pels matolls.
Ens perdem en l'oblit del que som, fugim ben lluny
i només sentim.
ningú sap que ens besem.
No ens senten, no ens veuen
perquè ens amaguem.
Ens endinsem en la profunditat de la naturalesa,
en la humitat frondosa dels arbres,
en el càntic dels ocells, en la suau brisa de les fulles
en el so del rierol, en el silenci de la tardor.
Ens arrambem als arbres, ens perdem pel bosc
i sortim pels matolls.
Ens perdem en l'oblit del que som, fugim ben lluny
i només sentim.
l´Autor
![Foto de perfil de La noia dels llavis vermells Foto de perfil de La noia dels llavis vermells](/imatges_autors/1038858.jpg?rnd=590280040)
31 Relats
24 Comentaris
29753 Lectures
Valoració de l'autor: 9.42
Biografia:
Badalona, 1996.http://lanoiadelsllavisvermells.blogspot.com.es/
lanoiadelsllavisvermells@gmail.com