Cercador
alzhèimer -poma del recull guanyador al Montseny, 2001-
Un relat de: teresa serramiaem roben, impàvids, el passat;
coralls de sang, carícies,
granets de sorra esmicolada
en el desert fecund de la memòria
on, l’escuma del record
abraça, impotent
la platja
naufragada.
Comentaris
-
Quin poema...[Ofensiu]Gemma Matas Gustems | 26-02-2012 | Valoració: 10
L’acabo de llegir i m’he emocionat.
Tinc una gran amiga, d’una edat molt més avançada que la meva, que el te. Es una malaltia terrible i malauradament cada vegada més estesa.
En fas una exposició genial. Amb poques paraules defineixes un tema que dona molt a parlar. Felicitats, tens molt d’enginy.
Fa poc vaig escriure un relat sobre aquesta malaltia a partir d’un argument. No te’l puc enviar a RC perquè el tinc presentat a un concurs. Només te’l podria fer arribar a partir del teu correu particular si en tens.
Moltes gràcies pel teu comentari. És un honor poder compartir opinions amb persones com tu.
Gemma
-
No puc posar un 20?[Ofensiu]Nonna_Carme | 27-09-2011 | Valoració: 10
És un dels teus poemes que més m'agrada.
Mots suaus per a encerclar uns fets de duresa increïble
Una abraçada, poetassa !
-
Narcis08 | 23-08-2011 | Valoració: 10
en vaig escriure un, Paradís perdut, per a la meva àvia. El trobaràs aquí.
El teu és molt maco, però no estic d'acord amb l'opinió segona. La paraula "naufragada" és molt difícil d'articular per algú que perd la memòria progressivament, a més de tenir una síl·laba trabada, la "fr", que costa per a una persona que perd la seva essència, fins i tot la manera particular de parlar.
Espero que t'agradi, Teresa. Jo crec que escrius molt bé. -
Poques lletres[Ofensiu]Josep Ventura | 31-05-2011
per descriure molt be la maleïda malaltia
que ens va prenent el que ens queda quant
mes els necessitem, els records
Abraçades
Josep
Valoració mitja: 10
l´Autor
86 Relats
397 Comentaris
83869 Lectures
Valoració de l'autor: 9.95
Biografia:
Sóc una iai atípica, de 71 anys.., només...(què és això comparat amb l'eternitat...???)Sóc de Barcelona, del barri de Sants. I sóc tan rebel i esgarriacries, que no caso amb cap dels esquemes de. DONA, MARE, IAIA...ortodoxos...En fi, que "esguerro els patrons i els clixés" que dóna gust..(més aviat dóna disgust..a molts)
Felíç d'exercir de mestre...37 anys...M'enamoren els nens, la poesia i passejar-me per aquest espai fascinant de Relats.. M'omple de joia i "bon rotllo" trobar-vos per sorpresa, en el meu passeig atípic i desenfadat, NO propi d'una iaia que hauria d'estar pasant el rosari i fent "mea culpa" pels seus pecats...
Aquesta és la 1ª part de la meva, arrebatadora, impactant -és broma, eh?-, vida.