Cercador
torno a ser jo
Un relat de: silvia_peratalladaT'escric per dir-te,
que torno a ser jo,
que torno a estar aquí
plena de vida
farta de tots
farta de tots aquells que em volen seva,
exclusiva, fidel, ignorant
farta del políticament correcte,
farta dels rols imposats
farta de rellotges que sembla que no avancin
farta de dies que nomes ens porten enrere.
Farta de voler sentir, voler provar
I no ser aprovada
Farta dels mitjans arcaics
Dels governs hipòcrites
De ments ignorants
De repressions,
De possessions.
Sóc una dona lliure
I vull que s'accepti el meu rol
Igual que se't accepta a tu,
Oh infidel home
No em jutgis tu!!!
Veig passar el temps,
I se'n va amb ell
Des del seu trist sofà
Estic farta d'homes com ell
Jo somric perquè torno a ser lliure
I vull somriure amb tu,
Que també ho ets
I tornar-te a compartir
Tornar-te a estimar,
Tornar-t'ho a dir
Sense recances
Sense rancors
Sense conseqüències
Sense dures mirades
I sé que tu ets com jo
Un home fart
Avançat al nostre món
Capaç d'estimar als que t'envolten
Com jo me'ls estimo
Comentaris
-
No...[Ofensiu]onatge | 02-09-2009 | Valoració: 10
No deixis mai
de ser tu.
Tu nascuda dona.
Despulla't de les
etiquetes socials
i de les de qualsevol
creu, i no deixis
que cap religió
t'ofegui o et negui...
Sílvia, en cap moment no he intentat jutjar-te. Veig que vas escriure el poema l'octubre del 2004, has passat quasi cinc anys i han canviat tan poques coses i tan malament, que ara el poema segurament encara seria més radical en els teus sentiments i conceptes.
(jo tinc la mala costum de posar un 10 quan un poema m'agrada, i aquest és el cas...)
Salut.
onatge -
Malgrat que sigui un home...[Ofensiu]L'escriptor mediocre | 17-06-2005
... no e vull jutjar (bé, nomès el poema). Però intenta no generalitzar i no ens fiquis a tots en el mateix sac: que un sigui un ignorant i no s'obri a les noves tendecies no vol dir que tots siguem iguals i que no acceptem a la dona lliure i independent! Tot al contrari, quan més llibertat tinguem tots i cadascun del homes i dones del món millor, així podrem escollir que ens va millor a cadascun.
Excepte aquest trosset, molt bé aquet poema, es nota que era per descarregar tensions! Els que serveixen pr això a vegades són els que millors queden.
No paris de queixar-te, que jo tambè intentaré fer el mateix.
Et segueixo
Juseph -
Ara, després de llegir-me[Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 11-10-2004 | Valoració: 10
la teva bibliografia, no amb tota la profunditat que requeriria, ho confesso (possiblement me la repassaré més endavant) em quedo amb aquests dos últims poemes. Si aquest no l'haguessis titulat com l'has titulat, crec que podria ser capaç d'adonar-me que tornes a ser tu. M'han semblat dos poemes molt vinculats, almenys el primer amb la primera part d'aquest segon. Després comença ja una enumeració de crítiques socials i polítiques i amb un cant a la llibertat que, més o menys, és una constant en aquesta bibliografia que ens has ofert.
Ens deixes ben clar que, efectivament, ets una dona lliure. I que se'n sent. No sé fins a quin punt jo podria dir-ho... Dir-ho potser és més fàcil que sentir-se'n realment, no sé si m'explico.
Llibertat que traspues a través d'un estil peculiar i lliure al 100%, encara que sigui a costa (perdona la crítica, espero que no t'ofenguis) de saltar-te no la rima (que ja ni compta) sinó el ritme del poema.
M'agrada molt el teu estil i he vist magnífics comentaris del Sergi Yagüe, de la Carme Cabús i del Marc Freixas als quals, per descomptat, m'adhereixo.
Ànims i fins aviat!
Una abraçada,
Vicenç
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=666171679)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....