Cercador
Somriures a la tassa
Un relat de: cabreraAl poble la vida és prou lenta
i ens coneixem tots de matinada
fent el cafè quan el sol esgarrapa
fent que s'acabi la nit i l'esperança
recordo bé com creuàvem mirades
com dissimulats somrèiem a la tassa
Recordo també, com et desitjava
però no em sentia prou valent
del tot ,per por a la ignorància
Jo em sentia una estrella del cel
que tot ho veia i tot ho abraçava
i a tu et veia fugaç com un cometa
il·luminant-me amb molta gràcia la nit
però traspassant molt ràpid cap a l'alba.
Així fou com em vas canviar la vida
com et vaig tenir quan et necessitava
passa el temps, ara ens veiem a la tarda
creuem mirades i prenem el nostre cafè
i dissimuladament somriem a la tassa.
Comentaris
-
Mentre el temp passa[Ofensiu]Unaquimera | 26-01-2009
El missatge del poema arriba clar, malgrat el curiós criteri de puntuació i separació ( de no puntuació, millor dit, i d'absència de separació entre estrofes o a mode de marcatge de salt temporal ), servit en tassa delicada i acompanyat amb aquest somriure entre melancòlic i irònic del cambrer que no té pressa, gens de pressa.
En efecte: a pesar dels anys transcorreguts, alguns sentiments, emocions i records romanen, més o menys intactes, com una senyal d'identitat o com una cicatriu.
Poc o molt erosionats pel desgast de l'oblit, hi són en nosaltres, encara que el temps passa...
Una abraçada i un somriure,
Unaquimera
-
D'aquest poema[Ofensiu]Ze Pequeño | 15-05-2007
m'agrada que sigui tancat. Que sembla tenir princici i final. Somrius a la tassa de bon matí "quan el sol esgarrapa" (una expressió que m'ha semblat preciosa, per cert) i somrius a la tassa a la tarda.
M'agrada la senzillesa dels mots utilitzats que, juntament amb el fet que vagi dirigit a un "tu", li dóna un cert toc de familiaritat, de intimitat, de complicitat.
M'ha agradat aquest poema. Potser l'única cosa que hi faria seria separar algunes estrofes amb un espai. Per exemple, dividir el poema en tre parts deixant un espai després del sisè vers (imagino que acaba amb un un punt) i un altre després del catorcè. Però això és només una qüestió de gust personal!
Sigui com sigui, bon poema. Ànims i a seguir!
Abraçadotes.
Salz.
l´Autor
![Foto de perfil de cabrera Foto de perfil de cabrera](/imatges_autors/442530.jpg?rnd=1971818642)
26 Relats
46 Comentaris
29238 Lectures
Valoració de l'autor: 9.96
Biografia:
En veritat em dic Manel i sóc fill dels peus de la muntanya de Montserrat.Abans creia que els rodamons haviem nascut per correr.
Ara crec que no calen ni braços ni cames per poder volar.
Acaba de sortir públicada la meva
novel·la:CERCLE DE TRAÏCIONS- Abadia editors, la podreu comprar a la llibreria Ona de la Gran Via i a qualsevol d'Igualada, Manresa, Martorell, Abrera, Collbató, El Bruc, Rsparreguera i Olesa. Gràcies.
Vull agrair tots els comentaris dels meus relats i també dir-vos que el meu correu és: manelarques@yahoo.es