Cercador
Silenci
Un relat de: sacdegemecsUlls de nit que emprenen volada
en les càlides primaveres d'un recer que desconec.
Procuro encalçar amb la mirada
les remors ignotes que s'amaguen en renglera
sota els lúcids estatges
que no gosem sobrepassar.
l´Autor
![Foto de perfil de sacdegemecs Foto de perfil de sacdegemecs](/imatges_autors/137495.jpg?rnd=927062032)
75 Relats
36 Comentaris
67669 Lectures
Valoració de l'autor: 9.40
Biografia:
Em dic Felip Francesc Girbau-Corominas i Carné.Tinc quaranta anys acabats de fer i cent catorze més en cartera.
En aterrar en aquest món de mones, hom va adonar-se que lluïa un parell de dentetes apuntant per damunt de les genives: a la sobrassada, al pollastre, a les faves a la catalana i als mugrons de la meva pròpia mare els havia arribat un nou enemic.
Vaig començar a caminar el dia 24 de juliol de 1962 a quarts de deu del vespre: d'aleshores ençà, sempre més he procurat anar a cavall.
Curiosament, la xerrera em va venir força temps més tard que les meves primeres passes; tot i això, penso que he recuperat el temps perdut amb escreix.
Amido un metre seixanta-set centímetres escassos i peso uns vuitanta quilos generosos. Aplicant uns senzills teoremes matemàtics podeu arribar a calcular el meu perímetre, el meu volum, el meu coeficient d'intel·ligència i el número secret que activa la meva targeta VISA ELECTRON.
Sóc papamosques, egòlatra, fascinant, delitós, enquimerable, audaç, circumspecte, inèdit, atent, arrogant, dandi, gràcil, munífic, natural, faust, diligent, robust, primmirat, eixerit, complidor, ponderat, faroner, receptiu, sensible i Membre destacat del Comitè d'Empresa.
Com a norma, no necessito cap excusa per deixar de fer alguna cosa; només la solc necessitar per fer-la.
No em dol que se'm tingui per un tafaner impenitent: tothom amb el seu fa el que vol i amb el dels altres tot el que pot.
Tinc hipoteca, esperances, somnis, un cotxe que acaba de passar l'ITV i un company molt pesat a la feina.
Penso que més val quedar-se per vestir sants, que per despullar borratxos. Per davant d'home casat sóc burro espatllat... i això ja ve de lluny: de quan els burros no se solien espatllar, com ara.
Perdoneu-me les meves il·limitades limitacions i ens trobem a la Geltrú, quan ens hagin fotut fora de Vilanova. Que Santa Llúcia us conservi la vista, en Casinos de Catalunya els estalvis i en Signal la dentadura...
Si voleu intercanviar idees amb mi, podeu fer-ho a
anvabi13@gmail.com
Últims relats de l'autor
- Refelxions. 9. 20 de febrer de 2017
- Reflexions, 8. 15 de febrer de 2017
- Reflexions.5. 3 de febrer de 2017
- Reflexions. 7. 8 de febrer de 2017
- Reflexions. 6. 7 de febrer de 2017
- Reflexions. 2. 15 de gener de 2017
- Reflexions. 4. 17 de gener de 2017
- Reflexions. 3. 17 de gener de 2017
- Reflexions.1. 8 de gener de 2017
- El carretó roig.
- Carta oberta a José Antonio Labodeta (amb massa retard) (Xacó de cal Cameta, 10)
- Quatre pinzellades del meu avi, "Victo"
- Potser ja faig salat... (Xacó de cal Cameta. 9)
- Cansament vital. (Xacó de cal Cameta. 8)
- Confesso, professo i acuso. (Xacó de cal Cameta. 7)