Cercador
Rondalles de a la vora del foc
Un relat de: RodamonsErem al mirador del refugi de Montcabrer. Als nostres peus s'estenia la Vall d'Albaida com nit estrelada, esguitada pels llums dels masos i Agres com la galàxia més propera.
Era nit orba, cegada per denses nuvolades, que van anar congriant-se durant tota la vesprada al llevant de la Serra Mariola.
Estàvem sols, arraulits al voltant del foc, amb un herberet, fet amb herbes aromàtiques de la Mariola i un bocí de xocolata en una xicra.
De bell nou la colla d'antics amics de l'escola ens havíem reunit per recordar el vells temps de trapelles. Ara encisats per la neguitosa llum de la llar, rememorarem antics amors d'adolescents. Mentre Joan, el rondaller oficial del grup, ens narrava un antic conte de a la vora foc. Fou aleshores que comença la tempesta. Pel mirador es mostrava esgarrat per refulgents arrapes l'horitzó. Ensordidors trons ens envoltaven fent-nos sentir com els antics gals: creiem que el cel ens caia al damunt. En aquest precís moment sentirem uns fors tocs en la porta del refugi: TOC, TOC, TOC... Algú va cridar amb totes les seues forces -Quina por! Estàvem arrupits els uns contra els altres sense valor per anar a vore qui tustava la porta. De prompte la porta s'obrí d'una gran soctragada. Vérem el Batiste entrant i llevant-se l'aigua del damunt - Recollons quina aigua cau!
Passarem de la histèria col·lectiva a la hilaritat. El Batiste ens mirava amb cara de no comprendre res - Es que em pixava!- digué quan semblava que l'atac de riure ja remetia, però el va fer revifar -La porta no s'obria!- tornà a excusar-se i de nou augmentares les rialles -Xe, que vos passa?
Fou una experiència terrible, acabarem amb mal de panxa de tant de riure. El pobre Batiste encara fica mala cara quan evoquem aquell moment.
Comentaris
-
M'agrada aquesta rondalla...[Ofensiu]Unaquimera | 05-11-2006 | Valoració: 10
He passat a llegir alguna cosa teva i començo pel relat que ens va fer coincidir en el repte.
Molt bona l'ambientació! M'he trobat al refugi, he sentit la nit orba al meu voltant, m'he encisat amb la llum de la llar, he flairat l'aroma de les herbes i la xocolata, he seguit la narració del rondaller...
Ben portat... fins al final!
L'al·lusió als gals i al temor d'Abraracúrcix, m'ha semblat genial i m'ha fet somriure.
El toc d'humor, després de la tensió, ben col·locat!
He gaudit amb el teu llenguatge, m'has atrapat amb la història... hauré de tornar, doncs, un altre dia per llegir i comentar-te altres relats...
Però ara tinc ganes d'enviar-te una abraçada forta, a prova de tempestes, llamps i trons,
Unaquimera
-
Senzill en la trama,...[Ofensiu]rnbonet | 24-10-2006
...però amb un llenguatge cridaner, perfecte, 'valencià' o 'pirotècnic', que diuen més enlla, al nord de l'Ebre. I amb arrels de la terra.
Visca Mariola!
I molta salut i molta rebolica!
l´Autor
![Foto de perfil de Rodamons Foto de perfil de Rodamons](/imatges_autors/86907.jpg?rnd=982950518)
33 Relats
118 Comentaris
49960 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Aquest és un dels plats que prepare a la meua cuina, empanada de pasta fullada amb llobarro.____________________________________
Diu el poeta:
"Caminante no hay camino,
se hace camino al andar."
Però no és cert. El camí hi és. Ja fa molt de temps que hi és. L'han fet miler i milers de persones que des de temps immemorials han anat fent via.
Potser ens agrada sentir-nos originals i creure'ns que el camí l'obrim nosaltres amb les nostres passes, però no és així, ja hi era abans de nosaltres, i hi serà després que hagem passat.
Tanmateix, no ens preocupem pel camí i gaudim de la bellesa que ens envolta a cada passa que hi fem.
josocells@gmail.com
També podeu seguir-me al blog de poesia:
El Mur de Xerea
i al blog de contes:
Armario de Cuentos Vivos
Últims relats de l'autor
- La sonata de Detroit
- Plaf!
- La boca de l’infern
- Avui com sempre, Vicent Andrés Estellés
- Espurnes en la nit
- El poder dels descreguts.
- L'artefacte auxiliar
- Docència participativa
- Caminant pel meu país.
- Incentius
- Són pedra foguera que m'encén la passió.
- Ai Maria!
- M'ha eixit un gra a la cara.
- Genealogia de Deducció
- Per què escrivim? (Converses amb K)