Cercador
Plou melangia
Un relat de: RodamonsPlou al carrer,
s'impregna de melangia la meua ànima.
La gent resignada
empoma indefensa la pluja,
amb la certesa
que les coses hi són
malgrat el nostre esforç.
Plou a la meua ànima,
s'impregna de melangia el carrer.
Comentaris
-
plou melangia[Ofensiu]gypsy | 28-11-2006 | Valoració: 10
"...que les coses hi són
malgrat el nostre esforç..."
de vegades una sublim tristesa ens cobreix amb delit tot el nostre ésser, desemparat a la pluja del enyor i restem impotents mirant embadalits el cel plorant l'aigua de la sofrença i de la llarga solitud.
Transmets un estat d'ànim conegut, amb els teus versos.
gypsy
-
Hola, Rodamons![Ofensiu]diesi | 05-11-2006 | Valoració: 10
La pluja... un fenòmen curiós que sovint també ens altera l'estat d'ànim. Jo, per escriure, ho faig millor els dies que plou... xD.
Pel que fa la teva biografia, jo estic d'acord amb l'Antonio Machado. No hi ha camí, cadascú fa el seu... golpe a golpe, verso a verso... todo pasa y todo queda pero lo nuestro es pasar... És que m'encanta aquest poema. Ara recordo que el vaig llegir per primer cop un dia que plovia...
Però que t'haig de dir a tu, Rodamons, que de camins en saps més que jo... Continuaré llegin-te.
1 ptó:
b#NaT#b -
Molt bo[Ofensiu]sants78 | 27-10-2006
M'ha agradat molt, en pocs versos dius moltes coses. Molt bé.
-
Tens molta raó...[Ofensiu]brideshead | 23-10-2006
no sempre quan plou se'ns mulla solament la roba.... també se'ns pot mullar l'ànima. I aquesta pluja és més difícil d'eixugar-se.
Ploure melangia.... només dues paraules, però si ens aturéssim a analitzar-les, la seva definició podria omplir-nos moltes llibretes...
"Potser ens agrada sentir-nos originals i creure'ns que el camí l'obrim nosaltres amb les nostres passes, però no és així, ja hi era abans de nosaltres, i hi serà després que hagem passat".
Totalment d'acord...
l´Autor
![Foto de perfil de Rodamons Foto de perfil de Rodamons](/imatges_autors/86907.jpg?rnd=1446515410)
33 Relats
118 Comentaris
49960 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Aquest és un dels plats que prepare a la meua cuina, empanada de pasta fullada amb llobarro.____________________________________
Diu el poeta:
"Caminante no hay camino,
se hace camino al andar."
Però no és cert. El camí hi és. Ja fa molt de temps que hi és. L'han fet miler i milers de persones que des de temps immemorials han anat fent via.
Potser ens agrada sentir-nos originals i creure'ns que el camí l'obrim nosaltres amb les nostres passes, però no és així, ja hi era abans de nosaltres, i hi serà després que hagem passat.
Tanmateix, no ens preocupem pel camí i gaudim de la bellesa que ens envolta a cada passa que hi fem.
josocells@gmail.com
També podeu seguir-me al blog de poesia:
El Mur de Xerea
i al blog de contes:
Armario de Cuentos Vivos
Últims relats de l'autor
- La sonata de Detroit
- Plaf!
- La boca de l’infern
- Avui com sempre, Vicent Andrés Estellés
- Espurnes en la nit
- El poder dels descreguts.
- L'artefacte auxiliar
- Docència participativa
- Caminant pel meu país.
- Incentius
- Són pedra foguera que m'encén la passió.
- Ai Maria!
- M'ha eixit un gra a la cara.
- Genealogia de Deducció
- Per què escrivim? (Converses amb K)