Cercador
La petita Mei de la caputxa vermella
Un relat de: Pau Mora--El pare de la petita Mei, va tenir la sort d'aconseguir la feina de guardabosc del rei però per recórrer tota la muntanya, hauria de separar-se de la seva dona i la filla durant algunes setmanes. Així doncs, el primer sou encara havia de tardar i la mare de la petita Mei va haver d'anar a treballar als camps d'arròs; però no tenia a algú amb qui deixar-la. L'àvia també treballava als camps d'arròs i va pensar que entre les dues podrien vigilar a una nena de cinc anys. Se la va endur als camps i li va dir a la petita que no sortís de l'ombra d'un arbre per poder vigilar-la, encara que fos d'una miqueta lluny. Però cada dia, la petita Mei es distreia amb un ocellet o una papallona o un conillet. Si s'allunyava molt, la mare o l'àvia, qui la tingués més aprop en aquell moment, anaven a cercar-la perquè no prengués mal. Mal-hauradament, el capatàs, que era molt intransigent i malvat, es va cansar de veure a les dones deixar la feina cada vegada i va fuetejar l'àvia enfurismat. El capatàs era molt lleig i pelut, tenia les dents grans i tortes i els ullals llargs. "El llop", l'anomenaven. L'àvia, malferida, va seguir treballant com va poder i al final de la jornada va plegar amb febre. Encara li quedava el llarg trajecte del caminet fins a la seva casa, en una clariana del bosc, bastant més allunyada que la casa de la petita Mei. A la nit, la mare va cosir una capeta, amb caputxa, d'una tela de seda vermella llampant que tenia reservada per fer-se un vestit. Va pensar que li posaria a la petita i així podria guaitar-la des de més lluny. A l'endemà, als camps d'arròs, van veure que l'àvia no hi havia anat i la mare es va adonar que s'havia quedat a la seva caseta del bosc perquè estava malalta. Durant el dia, la petita Mei amb la seva caputxeta vermella, va allunyar-se un parell de cops del seu arbre tot jugant amb un petit drac. El ferotge capatàs, que l'havia estat observant tota l'estona, va acostar-s'hi i li va dir que era molt maca. La va voler enredar però la mare la va agafar en braços i la va tornar ràpidament al seu lloc. El capatàs empipat, va fuetejar també a la mare però amb el suport de les altres treballadores, va poder acabar la jornada encara que adolorida i malferida. Al dia següent, no va poder gairebé aixecar-se del llit però sòl pensava en les males intencions del capatàs i la salut de l'àvia. I va enviar a la nena, amb la caputxeta vermella, a la casa del bosc de l àvia amb un cistellet ple de pastissets d'arròs. --Sobretot no t'entretinguis i vigila amb "el llop"-- va dir-li la seva mare.
Però la neneta era innocent. Va saltironejar pel caminet recollint flors i bufant papallones.
"El llop" la va trobar i va somriure de maldat. --Quines dents més llargues que tens! --Potser va dir-li la caputxeta. Però el cas és que ningú el va tornar a veure mai més.
Alguns deien que el guardabosc va clavar-li un tret entre cella i cella al capatàs.
Però la neneta era innocent. Va saltironejar pel caminet recollint flors i bufant papallones.
"El llop" la va trobar i va somriure de maldat. --Quines dents més llargues que tens! --Potser va dir-li la caputxeta. Però el cas és que ningú el va tornar a veure mai més.
Alguns deien que el guardabosc va clavar-li un tret entre cella i cella al capatàs.
l´Autor
![Foto de perfil de Pau Mora Foto de perfil de Pau Mora](/imatges_autors/1037172.jpg?rnd=1011778200)
30 Relats
92 Comentaris
35693 Lectures
Valoració de l'autor: 9.99
Biografia:
Descriure's a un mateix em sembla fals i/o pedant. Si menys no, subjectiu, així que el que dic és que estic content d'haver-me conegut.M'agrada la gent, encertar-la en la elecció d'un llibre(sense que això suposi res de res), jugar, jeure a la gespa, fer castells a la sorra, pintar, dibuixar, escriure, caminar, respirar, pensar, treballar, fer esport, el futbol, veure els partits del Barça, mirar la tele, el campionat de motos, la música, la dansa, el teatre, l'ordinador en general(m'apasiona el Photoshop), la Tècnica Alexander, l'Aikido, el Shiatsu, el Tai-chi, el Ioga, descansar, fumar, la cervesa, el pernil, el pa amb tomàquet, la xocolata, el talladet, els festucs, la paella, la fideuà, els cargols a la llauna, les crispetes i depenent de la peli, el cine. Fins que algú em defineixi, de moment si m'intuïu ja m'està bé.
Els meus interessos
M'interessa l'art, la imaginació.
M'interessa l'actualitat fins a un cert punt.
M'interessa el futur com per curiositat.
M'interessa la política, els polítics no.
M'interessa Catalunya i el món.
M'interessa i m'importa la salut.
M'interessa la vida, els amics.
M'interessen els meus fills.
http://paumora.blogspot.com/
http://blogs.e-noticies.com/pau-mora--disfresses/
Agraeixo molt els elogis però més les crítiques constructives. Gràcies.
Últims relats de l'autor
- El Saloon
- Arreglant el llit
- Eternament
- Estiu adolescent
- OVNI en anglès UFO
- Ara mateix
- El suïcida
- El trompetista i l’escriptor afeccionat
- L'Ombra de l'Elefant Vermell
- Natashina Kirilenkova.
- Caminant vora el marge
- Ruth Sara
- Vi amb xocolata
- El drac va néixer empresonat a les masmorres del castell
- En Pep es va aturar un momentet