Cercador
EXTINTS
Un relat de: Ros MartíEsdevé la nit, ja l'oratge crema;
La panxa del bou, incerta, rebull
Acull generosa desgavells profunds
Auscultem absorts bategar la terra
No venen encara els cavalls dels deus
La forca freda roman esmolada
Amaguem argents, ocultem la xarxa
Apressem els vells, amortim les veus
Els lleons neden a la bassa fosca
De les oliveres, dels ruscs vençuts
De les dents els tremors sempre temuts
Responen els xiulets del vent boscà
Les llúdrigues vermelles es barallen
Per un tros de peix que encara cueja
Escates de plom que no deixen petja
En aigües tornasolades barates
De dol, emmetzinades, sabonades
Farcides d'esmorteïdes excuses
Curulles d'engrunes de massa crues
Espellongades, mel.liflues, tarades
Ni tan sols els mosquits restaran vius
Veient les magres exhaurides pinyes
Dels eixuts pins que cecs, orfes s'enfilen
Nus de fulles, gemes, agulles i nius
No sabrem sense aigua rentar la roba
Bruta dels nostres egoïsmes banals
Encarcarada, paper de vidre gras
S'atura la roda, l'enuig s'escola
En llàgrimes mortes xarrups de colors
Grisos, negres, marrons, pàlids,trencats
Les vides s'esborren, vi sense regar
El sol evapora les nostres olors.
La panxa del bou, incerta, rebull
Acull generosa desgavells profunds
Auscultem absorts bategar la terra
No venen encara els cavalls dels deus
La forca freda roman esmolada
Amaguem argents, ocultem la xarxa
Apressem els vells, amortim les veus
Els lleons neden a la bassa fosca
De les oliveres, dels ruscs vençuts
De les dents els tremors sempre temuts
Responen els xiulets del vent boscà
Les llúdrigues vermelles es barallen
Per un tros de peix que encara cueja
Escates de plom que no deixen petja
En aigües tornasolades barates
De dol, emmetzinades, sabonades
Farcides d'esmorteïdes excuses
Curulles d'engrunes de massa crues
Espellongades, mel.liflues, tarades
Ni tan sols els mosquits restaran vius
Veient les magres exhaurides pinyes
Dels eixuts pins que cecs, orfes s'enfilen
Nus de fulles, gemes, agulles i nius
No sabrem sense aigua rentar la roba
Bruta dels nostres egoïsmes banals
Encarcarada, paper de vidre gras
S'atura la roda, l'enuig s'escola
En llàgrimes mortes xarrups de colors
Grisos, negres, marrons, pàlids,trencats
Les vides s'esborren, vi sense regar
El sol evapora les nostres olors.
Comentaris
-
Extints[Ofensiu]Rosa Gubau | 01-05-2023
Un poema que m'ha trasbalsat per la seva cruesa i manca d'esperança transmesa. Però que això vol dir que m'ha arribat profundament, cosa que sempre és bona quan desperta al lector, un sentimet.
Profund i emotiu Ros Martí.
Cordialment.
Rosa.
l´Autor
![Foto de perfil de Ros Martí Foto de perfil de Ros Martí](/imatges_autors/1041761.jpg?rnd=285826073)
74 Relats
169 Comentaris
22544 Lectures
Valoració de l'autor: 9.76
Biografia:
Travesso de tornada el pont de les estrelles.Tots els meus relats, poemes i cabòries a celesti1462.blogspot.com.es
També el meu e-book RELATS FUGISSERS, disponible a Amazon per a qualsevol dispositiu. Va, que costa menys que un esmorzar...