Cercador
el malson
Un relat de: Shu HuaTot de vermells i de grocs, com si fos l'infern. Escalfor a la cara i fred als peus, com si tingués febre. Respiració ràpida i descompassada, plena d'angoixa. Llàgrimes que, sortint dels ulls, baixen per la cara i el pit, fins arribar, a través de la mà caiguda fora del llit, al terra de ceràmica vella. Els cabells fets tot un garbuix, dibuixant un ésser malèfic a sobre la coixinera. La camisa de dormir, seguint les línies del cos amarat de suor, perdent el blanc del cotó, engroguint-se. De la boca, gemecs apaivagats, que no gosen de tornar-se crit. Dels peus, moviments rítmics de voler fugir, però sense moure's del lloc, com qui no sap el camí. De les mans, un desig d'agafar el que no és tangible, l'aire, el no res. A dins del cap, un desgavell de colors, crits, idees i records esfereïdors, no tots viscuts per ella. Una coral de veus, conegudes i no, aconsellant, gemegant, cridant, espantant. És difícil no marxar, és difícil no poder-se moure, és difícil no saber com cridar, és difícil no poder parar de plorar... més difícil és, però, despertar-se per no haver de tenir el malson mai més. Les imatges de la ment, totes folles, totes ajuntades sense sentit, les viscudes i les recordades, les pròpies i les d'altres, figurades encara amb més intensitat. Tots els mals de tots els pobles, tots els problemes de tots els éssers. Tots els espants de tots els malsons. Tots els horrors creats i els que no. Tots....
Al capdavall, una claror, un dèbil raig de llum allà al final del camí. Un soroll de pluja fina, una remor com d'onades de mar. Les coses comencen a canviar. I queden blaus i marrons, com si parlessin el mar i la terra. Frescor a la cara i escalfor als peus, com ha de ser. Respiració senzilla i rítmica, com qui canta una cançó de bressol. Llàgrimes sosegades, calmades, que se'n tornen, a través dels ulls, cap a dins del malson del qual no tornaran a sortir en molt de temps. Cabells que formen, ara, un símbol de pau, com un colom. La camisa de dormir, de color un altre cop blanc, que ja no dibuixa les formes del cos, tebi i sec. De la boca, un sospir. Dels peus, cap moviment. De les mans, una realitat d'haver agafat, per fi, el que era intangible, el que era aire, el que era un no res.
Finalment la pau i la serenor fan oblidar el malson que no l'ha deixat dormir. Llàstima, però, que l'hagi d'oblidar perquè, com saber si no tornarà?
Comentaris
-
hi veig una metàfora[Ofensiu]foster | 30-10-2005
en aquest malson, el malson de tots els malsons, el mal de tots els mals?
Bé, sí, hi ha dues cares: hi ha moments de pur "malson" que desperten amb el llum que de sobte ens il.lumina enmig d'una foscor que crèiem i vèiem absoluta i indefugible, impenetrable.
Bé l'estil que acompanya a aquesta dualitat, més o ménys les mateixes proposicions primer en negatiu i després amb els seus opòsits d'esperança i positius...
Parlant ahir de prosa poètica, crec que aquest teu relat n'és una bona mostra.
No m'ha quedat clar, però, l'afegitó final que, sens dubte, és important: una mena de tesi-antítesi-síntesi.
No sé si és un problema ortogràfic o sintàctic (el "si no", la puntuació...) o la meva ineptitud. Si pots t'agairia una breu explicació.
foster (un plaer conèixer-te personalment, Shu Hua, ara sí, ben escrit, hehe) -
Uau![Ofensiu]kispar fidu | 20-04-2005 | Valoració: 10
Quina manera d'expressar! Quina manera de descriure! M'ha encantat com expliques amb tot detall cada sentiment que et produeix aquest malson... cada reacció que fas en resposta a una mala nit...
Aquests somnis cruels, anomenats malsons, que a vegades ens ensenyen el que ens fa més por, i sovint "desemmascaren" la part "més fosca" que hi ha en nosaltres...
Genial relat sobre aquests terribles somnis que ens fan passar mala nit: els malsons. -
Amb llenguatge[Ofensiu]OhCapità | 19-04-2005
clar i senzill ho expliqueu. Frases curtes, ràpides de llegir. En un "pim-pam" (no tot és el què sembla) l'he acabat, mmm, és un plaer llegir-te tot, tens un estil directe i senzill, ideal per contes, on crec que et desembolupes de manera magistral. Mmm, havia pensat en posar-li un 8, però, comprendrà que les ments més disperses d'aquestes contrades pensarien que és una mofa, mmm, i ni molt menys.
Per altra banda, m'agradaria obsequiar a vos i a la seva filla una petita història que se'm va acudir ahir a la nit, mmm, quan la tingui creada li ho faré saber.
I finalment, comunicar-li que sou persona dolça i encantadora, va ser tot un plaer compartir la vetllada amb vos.
OhCapità.
l´Autor
43 Relats
404 Comentaris
105806 Lectures
Valoració de l'autor: 9.29
Biografia:
Em dic Glòria i Shuhua és el meu nom xinès. Vaig estudiar xinès a Xina, Xi'an, dos anys i mig, amb el meu home. "Shu" significa: tranquil, parsimoniós. "Hua", glòria i també Xina.Escric des dels 27 anys i cada cop s'ha tornat una eina més precisa i important per a mi. Tinc un munt de relats curts i poemes i un parell de novel.les. .. al calaix. Esperant tornar a tenir temps i ganes d'escriure, de tant en tant em passejo per aquesta web.
Vull afagir que estic molt contenta i orgullosa que la meva filla hagi engrandit aquesta web amb els seus relats.
Es diu Lluna d'Argent.
I m'encanta saber que li agrada escriure, que ho fa prou bé i que és com és.
Ja saps que t'estimo.
Últims relats de l'autor
- DIBUIX DE PARAULES
- al cementiri
- Records de llet
- Si jo fos piratessa
- Diagonal 629 - La dona del cotxe
- El cas de la nena vegetariana que es va menjar una educadora i es va ficar una grua per barret.
- marea
- Una petita història d'amor
- Episodi puntual en les vides de Perot lo Lladre i Vicentot lo Poeta (regal pel Vicenç Ambrós)
- La psicologia de les mones. X
- Fum Fum Fum
- Sobre el misteri i el desig
- La carabassa
- Sobre el poema i el desig
- Un Nadal sense tu (A poc a poc)