Cercador
Sonets arturics ( Viviana, la fada)
Un relat de: prudenciAra sóc lliure i sóc fada,
illa, mar i copa d'or,
maragda sóc,i estimada
"minnesang" : dama d' amor.
Ara. tinc la joia i l´ánima.
Vaig néixer per a ésser amor
com. una espasa clavada
dins una roca, en el cor.
He sigut pom, creu i fulla
de l´espasa que ara duc,
i al fons del meu fons la guardo
per les nissagues d'Artur.
L'ánima del món sencera
penjada del meu maluc.
l´Autor
![Foto de perfil de prudenci Foto de perfil de prudenci](/imatges_autors/30644.jpg?rnd=121780974)
344 Relats
255 Comentaris
358683 Lectures
Valoració de l'autor: 9.69
Biografia:
Reneixo com el bosc, sóc el camí, us porto fins la llum, demà què direu de mi.Últims relats de l'autor
- La cova de l´Arc de Sant Martí
- Pluja de pau
- Tot just estem començant
- Llençol blau
- Natura
- Sonets encadenats
- S´ha acabat
- Or potable
- Mentre rego les llambordes
- L´home de la genollera roja: ultim: Addenda
- L´home de la genollera roja VIII
- L´home de la genollera roja VII
- L´home de la genollera roja VI
- L´home de la genollera roja V
- L´home de la genollera roja IV