Cercador
Sobreviu l'amor
Un relat de: QuecaEs perden fibres de col·lagen.
Es produeix menys calci.
Es destrueixen sinapsis,
però sobreviu l'amor.
Es perd el control dels esfínters,
la noció de la realitat,
els records d'una vida,
però sobreviu l'amor.
Desconeixen com vestir-se.
No recorden l'ús d'una pinta.
No saben dir-te en què pensen,
però sobreviu l'amor.
Són incapaços de coordinar
mans amb peus,
peus amb mans,
però saben estimar.
No recorden el nom dels seus fills.
Són capaços de mirar i no veure res.
D'escoltar i no sentir res.
Però sobreviu l'amor.
Obliden paraules,
com caminar,
la gent que els envolta,
qui han estat,
la seva personalitat,
però no l'amor.
L'amor sempre hi és.
Ells m'ho han ensenyat.
I els hi estaré eternament agraïda.
M'han ensenyat a ser més conscient de la vida,
a saber que és meva, i que només en tinc una.
M'han ensenyat a aprofitar-la.
Gràcies.
Comentaris
-
Amor viu que batega[Ofensiu]Unaquimera | 17-09-2007 | Valoració: 10
He volgut passar pel teu espai abans que acabi l'estiu per dir-te que espero que l'hagis gaudit de valent, que hagi estat el que tu volies aquest temps de calor , de sol i de dies llargs...
M'he trobat, al venir-hi, amb els últims relats teus, que parlen de rialles i d'amor: me n'alegro molt, pel que això comporta!
Estic contenta de llegir-te de nou veient que has decidit aprofitar la vida, amb tots els sabors que ofereix: que vagi de gust l'àpat!
Jo vaig rossegant-la, també, destriant els ossets...
T'envio una abraçada calorosa encara, tant pel sol que fa avui encara, com per l'afecte que conté, que és mooooolt,
Unaquimera
-
El darrer de tot , un somriure[Ofensiu]Avet_blau | 15-09-2007 | Valoració: 10
El darrer que es perd
o el que mes tard es conserva:
un somriure !.
Quan el cos i la ment es separen,
irremediablement pel pas de la vida,
queda una mirada ,
un darrer somriure.
Si es perd aixó,
la vida s'acaba.
Avet -
...i l'esperança[Ofensiu]franz appa | 20-08-2007
Sobreviu l'amor gràcies a persones que hi creuen, en l'amor. I, per tant, en l'esperança.
Mirant la biografia que has publicat veig que només tens 20 anys. Que ja hagis après tantes coses en aquesta edat és una sort per a tu, i una sort per a la humanitat que hi hagi gent que tingui aquesta capacitat d'aprendre... i d'estimar.
-
Sensible, però realista[Ofensiu]Nubada | 16-08-2007
Un poema que demostra una gran sensibilitat, però a la vegada molt realisme. Idealisme que toca de peus a terra. Sobreviu l'amor, per això ens n'hem d'omplir, donar-ne i rebre'n. Perdre'm altres facultats, però no la d'estimar...
T'acabo de descobrir, he fet una repassada ràpida pels teus relats i tots ells m'han arribat a l'ànima. Encomanen alegria i esperança, i em diuen que si vull, jo també puc anar sempre, com tu, amb un somriure als llavis.
l´Autor
![Foto de perfil de Queca Foto de perfil de Queca](/imatges_autors/5813.jpg?rnd=965009980)
108 Relats
757 Comentaris
195552 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Fisioterapeuta i pedagoga.Lectora intentant escriure.
Enamorada de la literatura, d'estimar, del mar i a vegades, de la vida.
Nascuda al febrer del 87, treballo amb avis, que són el pou de sabiesa on intento aprendre cada dia quelcom nou (sobre ells, sobre la meva professió, sobre la vida, sobre mi mateixa).
Per què Queca? Lleigeix "Te'n vas anar".
Últims relats de l'autor
- Ella
- He après
- I em vaig fer amiga del temps
- Parlant amb la vida
- Ara que no em veus
- 15 obvietats
- Cor, hem de parlar
- No és un bon moment
- Ja sóc centenària!
- Mentides
- Tràfic d'influències
- CANSADA D'ESPERAR ELS BONS MOMENTS, HE DECIDIT FABRICAR-LOS
- SI NECESSITES BUSCAR LES FORCES PER SEGUIR
- Benvingut/da a la meva vida
- L'amor no sempre arriba a temps