Cercador
PAÍS PETIT
Un relat de: Jordi Abellán DeuSentint “Els Segadors” se m’ha eriçat la pell.
Avui. Just en el dia dels treballadors.
La labor de la terra;
el crit alçat de ràbia
contra l’opressió imposada,
per amos a vassalls,
per nobles a vilans.
Poc em diuen les barres,
siguin dues o quatre.
La suor desfermada al front
d’aquells que es fan el món,
en lluita dia rere dia
amb amor gran i generós
de pare, germà, de company;
m’arriben al fons del cor.
Anem plegats segadors
d’espigues, idees o de cadenes.
Fem de la pau i la justícia;
el riure obert i la mirada amiga;
amb la veritat sense límits
el nostre gran país petit.
Avui. Just en el dia dels treballadors.
La labor de la terra;
el crit alçat de ràbia
contra l’opressió imposada,
per amos a vassalls,
per nobles a vilans.
Poc em diuen les barres,
siguin dues o quatre.
La suor desfermada al front
d’aquells que es fan el món,
en lluita dia rere dia
amb amor gran i generós
de pare, germà, de company;
m’arriben al fons del cor.
Anem plegats segadors
d’espigues, idees o de cadenes.
Fem de la pau i la justícia;
el riure obert i la mirada amiga;
amb la veritat sense límits
el nostre gran país petit.
Comentaris
-
Jo també[Ofensiu]aurora marco arbonés | 18-05-2014 | Valoració: 10
he sentit els Segadors en aquest 1 de Maig. Com a sindicalista, vaig sempre a les manifestacions, tot i que són cada cop menys multitudinàries. Per a dir-ho ras i curt: de vegades som quatre gats. Però jo seré l'últim gat, si convé.
Com dius tu, la música i la lletra dels Segadors eriça la pell. Un se sent amb comunió amb tots els treballadors de la terra i no pot desentendre's de la lluita contra aquells que ho tenen tot i no senten vergonya davant la misèria dels altres.
Ja sé que només som un gra de sorra però molts grans de sorra formen una platja.
M'ha encantat el teu poema
l´Autor
![Foto de perfil de Jordi Abellán Deu Foto de perfil de Jordi Abellán Deu](/imatges_autors/1037863.jpg?rnd=1986194361)
149 Relats
250 Comentaris
105002 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86
Biografia:
M'agradaria dir que sempre m'ha agradat escriure. Però no puc.Vaig començar a escriure petits pensaments en forma de pretesos poemes, i dic això de pretesos perquè no em considero poeta, quan ja tenia algun que altre anyet.
El que si vull que sapigueu, és que escriure m'ha ajudat molt a intentar, que no aconseguir, posar d'acord el garbuix de dalt del sostre, si preferiu la part pensant, amb la part que batega, "boom, boom, boom.", que diu el Peter Gabriel en la seva meravellosa cançó Solsbury Hill.
En fi... Que potser abans de morir alguna cosa hauré après i de moment estic content amb intentar-ho.
Una abraçada relataires.
Jordi
P.D.
Algun cop he pensat en comentar algun dels relats que llegeixo d'una forma més personal al relataire. Potser algú de vosaltres pot haber-ho pensat al llegir alguna cosa que jo hagi escrit.
Només per si voleu us deixo una adreça de correu electrònic pel que vulgueu comentar, dir, criticar, o el que sigui que us vingui de gust.
jordiabellan@gmail.com