Cercador
Londres, I
Un relat de: silvia_peratalladaEntre el meu cos
i la meva terra,
només núvols.
Veig que s'allunya
a passos llargs,
semblant escassos,
dels meus tímids ulls.
Cada cop més lluny,
cada cop dins meu, més meu.
I marxa...
Comentaris
-
i a mida...[Ofensiu]Capdelin | 18-07-2005 | Valoració: 10
que va desapareixent en la llunyania la visió carnal, terrosa, física... queda en l'interior l'essència d'allò que estimem, la més pura ànima de l'objecte del desig... la distància espiritualitza, doma, purga i et fa més gran encara la dependència sentimental amb la terra que enyores...
una abraçada!!! -
Hola[Ofensiu]Ze Pequeño | 08-07-2005
M'agrada la sensació de llunyania que expresses. Veig per la finestra com lentament queda enrera aquell troç de terra, aquell troç de cel que tan ens estimem.
Buscaré els següents Londres.
Una abraçada.
Salz.
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=222843519)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....