Cercador
la tristesa que tinc és inconmensurable
Un relat de: prudenciLa tristesa que tinc és inconmensurable
Com ho era l´alegria
En un temps més feliç
Ara ja no té encís
La vida que m´espera
Com no hi veig meravelles
En el món malaltís.
Em sua ja l´esquena
De dur creus massa dures
I les coses més pures
Se n´han anat de mi.
No tinc pa , no tinc vi,
No tinc aigua de vida
Per mi l´unica mida
Que queda ara és morir.
Qui sap si he de sofrir
encara més que altri
i que de la fe m´aparti
al moment de morir,
més us puc dir segur
que l´estona viscuda
m´ha sigut merescuda
i ha sigut més que tu
i que tu, i que tu , .... i que tu.
Ara vosaltres jutjeu-me
quan veigueu la meva pell
arrugar-se dins el fèretre
perquè res podrà malmetre
el meu destí al més enllà.
Prop de Déu, sense demà,
i en una vida eterna
on el meu jo es postrerna
per rebre la llibertat
que tant costa d´assolir-se.
Només ho reben l´artista
i el qui ha sabut estimar. !
l´Autor
![Foto de perfil de prudenci Foto de perfil de prudenci](/imatges_autors/30644.jpg?rnd=234763908)
344 Relats
255 Comentaris
358683 Lectures
Valoració de l'autor: 9.69
Biografia:
Reneixo com el bosc, sóc el camí, us porto fins la llum, demà què direu de mi.Últims relats de l'autor
- La cova de l´Arc de Sant Martí
- Pluja de pau
- Tot just estem començant
- Llençol blau
- Natura
- Sonets encadenats
- S´ha acabat
- Or potable
- Mentre rego les llambordes
- L´home de la genollera roja: ultim: Addenda
- L´home de la genollera roja VIII
- L´home de la genollera roja VII
- L´home de la genollera roja VI
- L´home de la genollera roja V
- L´home de la genollera roja IV