Cercador
LA TENDA D’OBJECTES USATS
Un relat de: Jordi Abellán DeuDe tant en tant ...
Entro a una tenda de coses de segona ma.
Xafardejo entre els instruments musicals.
Molts amb històries inèdites d’il•lusions trencades.
Altres porten aquesta història marcada a la pell.
Una ratllada aquí... un cop allà.. un botó mig trencat.
Acariciar-los és com invocar l’esperit dels morts
en espera de rebre respostes a qüestions vitals.
Remeno també entre discs vells o repudiats.
Busco i rebusco en l’esperança de trobar un tresor.
I algun dia la sort em somriu i...
Allà està inesperat, redescobert, bentrobat.
Ahir la ma es va dirigir a un llibre vell
amb tapes d’un vermell fosc i desgastat.
El títol no podia ser més prometedor:
Romeu i Julieta... de l’anglès universal.
Un euro, estimat William. Et vens molt barat.
El llibre tenia enganxat un sobret a dins,
d’aquells per a posar la fitxa de préstecs.
La cosa era rodona. Fins i tot el llibre era robat.
I... Oh! Sorpresa! Fullejant la joia
d’entre ses pàgines una foto cau a terra.
M’ajupo i la recullo amb certa curiositat.
Tres noies joves em miren somrient.
Les tres abraçades en un gest d’amistat.
Penso:...
Tres adolescents amb la Gran Història d’Amor.
Recreant les seves futures vides amb el seu amant,
capaç de perdre la vida per ella i un amor immortal.
Què em diu la vida amb aquest missatge?
Què tinc que entendre que encara no entenc?
Intueixo la resposta... però em fa por.
Em diu:
“Com un adolescent, obre’t a l’amor esser humà.
L’has de deixar entrar i acollir-lo,
i mai, mai cansar-te’n de regalar.”
Entro a una tenda de coses de segona ma.
Xafardejo entre els instruments musicals.
Molts amb històries inèdites d’il•lusions trencades.
Altres porten aquesta història marcada a la pell.
Una ratllada aquí... un cop allà.. un botó mig trencat.
Acariciar-los és com invocar l’esperit dels morts
en espera de rebre respostes a qüestions vitals.
Remeno també entre discs vells o repudiats.
Busco i rebusco en l’esperança de trobar un tresor.
I algun dia la sort em somriu i...
Allà està inesperat, redescobert, bentrobat.
Ahir la ma es va dirigir a un llibre vell
amb tapes d’un vermell fosc i desgastat.
El títol no podia ser més prometedor:
Romeu i Julieta... de l’anglès universal.
Un euro, estimat William. Et vens molt barat.
El llibre tenia enganxat un sobret a dins,
d’aquells per a posar la fitxa de préstecs.
La cosa era rodona. Fins i tot el llibre era robat.
I... Oh! Sorpresa! Fullejant la joia
d’entre ses pàgines una foto cau a terra.
M’ajupo i la recullo amb certa curiositat.
Tres noies joves em miren somrient.
Les tres abraçades en un gest d’amistat.
Penso:...
Tres adolescents amb la Gran Història d’Amor.
Recreant les seves futures vides amb el seu amant,
capaç de perdre la vida per ella i un amor immortal.
Què em diu la vida amb aquest missatge?
Què tinc que entendre que encara no entenc?
Intueixo la resposta... però em fa por.
Em diu:
“Com un adolescent, obre’t a l’amor esser humà.
L’has de deixar entrar i acollir-lo,
i mai, mai cansar-te’n de regalar.”
Comentaris
-
Un missatje diví...[Ofensiu]Annalls | 20-03-2014
Dins l'atmosfera especial d'na botiga de segona ma, el somni de qualsevol nen, en busqueda i capura del tresor perdut... et troves una foto que t'impacta i et fa reflexionar... tal i fa si el missatge te " l'han enviat " o tu l'has interpretat, el cas és que ha arrivat !!
Potser en lloc de poema, estaria millor com un microrelat, el trobo més prosa que poema. Ara, la meva opinió no té res de profesional, tan sols és una opinió personal.
Gràcies Jordi per comentar-me, és un regal que ens fem !!
l´Autor
![Foto de perfil de Jordi Abellán Deu Foto de perfil de Jordi Abellán Deu](/imatges_autors/1037863.jpg?rnd=507478596)
149 Relats
250 Comentaris
104996 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86
Biografia:
M'agradaria dir que sempre m'ha agradat escriure. Però no puc.Vaig començar a escriure petits pensaments en forma de pretesos poemes, i dic això de pretesos perquè no em considero poeta, quan ja tenia algun que altre anyet.
El que si vull que sapigueu, és que escriure m'ha ajudat molt a intentar, que no aconseguir, posar d'acord el garbuix de dalt del sostre, si preferiu la part pensant, amb la part que batega, "boom, boom, boom.", que diu el Peter Gabriel en la seva meravellosa cançó Solsbury Hill.
En fi... Que potser abans de morir alguna cosa hauré après i de moment estic content amb intentar-ho.
Una abraçada relataires.
Jordi
P.D.
Algun cop he pensat en comentar algun dels relats que llegeixo d'una forma més personal al relataire. Potser algú de vosaltres pot haber-ho pensat al llegir alguna cosa que jo hagi escrit.
Només per si voleu us deixo una adreça de correu electrònic pel que vulgueu comentar, dir, criticar, o el que sigui que us vingui de gust.
jordiabellan@gmail.com