Cercador
la franja de ponent
Un relat de: silvia_peratalladavinc de la franja,
casa meva
torno a la ciutat
aquella on visc
marxaré demà
a la meva terra.
tres terres
un territori
què ha passat?
la franja, ja no és res
el riu...és el rio
el castell, el castillo
els catalans
los que molestaban
on sou, companys de lluita?
el casal...
vidres trencats
en la buidor d'un espai
vosaltres...
ments amagades
desvinculades
acomodades
i jo, desfeta
el riu,
s'emportà la lluita
s'ha endut la revolta
i m'ha deixat
fotografies
una sola pintada
i cap bandera
Comentaris
-
...[Ofensiu]GariKoitz | 14-06-2005
ai sagala... la granera de l'Estat semporta le gent i la llengua, la vida i el riu. I naltres, esperant...
-
A més, [Ofensiu]Lavínia | 14-06-2005
Sílvia, mentre hi hagin hagut gent com Jesús Moncada, la Franja serà lparlarà català, el riu s'anomerà Ebre i la gent com ell, com tu i com tant d'altres, tot i que patireu sempre tindreu un referent: el mateix Jesús Moncada.
Endavant, Sílvia
"Sirguem" junts, si cal, riu amunt.
Petons -
Sí que[Ofensiu]Lavínia | 14-06-2005
és alguna cosa, la Franja de Ponent, Sílvia. Ets tu i altres que són com tu que no han claudicat de la seva catalanitat. I "el rio", és el riu i "los que molestaban", són els que sempre han estat, són i seran al lloc que els pertoca i, si de cas, "los que molestan" són ells.
El riu no s'ha endut res, repeteixo, mentre hi hagi gent com tu.
Petons -
Tant malament[Ofensiu]David Gómez Simó | 14-06-2005 | Valoració: 9
estàn les coses per la franja?.
Serà qüestió de fer rebrotar les arrels.
Un poema molt significatiu, clar i precís. Allò que vols dir queda perfectament reflexat.
Enhorabona. -
desgraciadament...[Ofensiu]neret | 26-05-2005
la mequinensa del jesús moncada ara mateix és una mena d'atlantida llunyana... sembla que s'està perdent molt més que la llengua a la franja...
M'ha agradat aquest lament, potser hi manca alguna pregunta, sobre el com i el per què està passant tot això.
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=859061490)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....