Cercador
IN MEMÒRIAM DE L'AVI MARTÍ
Un relat de: mpilarcL'avi Martí ha estat sempre el gran patriarca de la família. Tot allò que es feia i es desfeia havia de passar per les seves mans. Ningú mai no va moure un dit d'una mà sense consultar-li-ho: els seus dos fills, les seves dues joves i els quatre néts que la vida li va concedir com un regal delicat i meravellós. La seva dona va fugir de casa quan els nens eren encara molt petits - les males llengües afirmen que es va enamorar d'un venedor de fira que va arribar un dia al poble - deixant-lo sol al càrrec de les dues criatures que va criar i educar amb paciència de mare i fermesa de pare. Després de criar els fills van arribar-li les joves que per atzars del destí se sentiren millor a la casa pairal que a la seva pròpia. Més tard foren els néts, tres nois i una noia, jo mateixa, que li ocuparen el poc temps que li quedava després de les ingrates tasques del camp i les feines de la llar. Ara, davant el cos de l'avi que avui enterrarem, recordo aquella tarda de finals d'estiu mentre el meu germà i els meus cosins jugaven a cuit i amagar al jardí de casa i, jo , encara massa petita per seguir-los en els seus jocs seia a la faldilla de l'avi menjant el iogurt que ell em donava amb tendresa. Una dona prima i amb la pell molt colrada pel sol entrà de sobte a la casa mentre l'avi deixava caure la cullera del iogurt sobre la meva faldilla de batista. Aquelles paraules que llavors no vaig entendre ara vénen a mi una i altra vegada. "No són fills teus, no ho entens. No són teus". Recordo l'avi fora de si, fent-la fora gairebé a empentes mentre jo plorava atemorida pels crits i disgustada per la taca de la meva faldilla. Mai ningú no va saber res i el cadàver d'aquella dona misteriosa va aparèixer al fons d'un penya-segat un dies després. Ara, mort l'avi només jo sé la veritat, la que he anat descabdellant dia a dia mentre anava posant anys i seny però de la meva boca mai ningú no la sabrà. Per nosaltres tu sempre seràs el pare i l'avi estimat. Descansa en pau, avi Martí.
Comentaris
-
Recordatori[Ofensiu]Agrupació.Relataires | 05-11-2010
Benvolgut/da relataire:
Recorda que, a més del Concurs ARC de Microrelats ARC A LA RÀDIO 2010, també tenim en marxa aquestes altres activitats:
- Gimcana Virtual Literària ARC 2010: enllaç
- Concurs ARC de Narrativa Breu 2010 "Barcelona, t'estimo": enllaç
- Loteria de l'ARC: enllaç
- Club de Lectura Virtual ARC: enllaç
Participa-hi!
Gràcies,
ARC
-
molt bo[Ofensiu]Galzeran (homefosc) | 30-10-2010
està ben escrit i té el seu secret ben descrit, un relat ben estructurat i amb una història amagada força frapant.
A un avi, sempre se l'estima.
Felicitats. -
EXCEL.LENT[Ofensiu]umpah | 22-10-2010
Ostres ...
qui bon relat i que ben escrit.
Has anat descrivint una persona meravellosa i gairabé idílica per acabar mostrant aquella part fosca i horrible que es manté amagada.
Els teus personantges són acurats i semblan tant reals ...
Felicitats pel relat !!!
l´Autor
![Foto de perfil de mpilarc Foto de perfil de mpilarc](/imatges_autors/1019642.jpg?rnd=2024084412)
13 Relats
24 Comentaris
15258 Lectures
Valoració de l'autor: 9.50