Cercador
EL TEMPS DOMINAT
Un relat de: Jordi Abellán DeuQuan sota el pas del temps em doblegui,
si ni la memòria d’allò viscut em conforta;
si sols em restés, capcot, esperar la mort,
voldria, amb cor coratjós, anar-la a cercar.
Tan de bo, de vida, ma companya fos la sort
i el meu adéu no sigui cruel sinó breu i silent.
Si de mi, en aquells que estimo, roman record,
que no sigui aquest de tristesa, pena i dolor.
Si em queda, en arribar el moment,
la més minsa xicra d’enteniment i valor,
sens dubte ni que em tremoli el pols,
amb serè i tranquil esguard vull dir:
“Bona sort a tots. Deixo aquest món.”
si ni la memòria d’allò viscut em conforta;
si sols em restés, capcot, esperar la mort,
voldria, amb cor coratjós, anar-la a cercar.
Tan de bo, de vida, ma companya fos la sort
i el meu adéu no sigui cruel sinó breu i silent.
Si de mi, en aquells que estimo, roman record,
que no sigui aquest de tristesa, pena i dolor.
Si em queda, en arribar el moment,
la més minsa xicra d’enteniment i valor,
sens dubte ni que em tremoli el pols,
amb serè i tranquil esguard vull dir:
“Bona sort a tots. Deixo aquest món.”
Comentaris
-
A viure![Ofensiu]Aleix de Ferrater | 09-12-2014 | Valoració: 10
Jordi, escrivint com escrius, què punyetes has d'anar a cercar la mort! Escriu, home, escriu lletres i més lletres, paraula rere paraula i versos com aquest! M'has fet pensar en Salvat Papasseit. Una abraçada.
Aleix
l´Autor
![Foto de perfil de Jordi Abellán Deu Foto de perfil de Jordi Abellán Deu](/imatges_autors/1037863.jpg?rnd=358232013)
149 Relats
250 Comentaris
105002 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86
Biografia:
M'agradaria dir que sempre m'ha agradat escriure. Però no puc.Vaig començar a escriure petits pensaments en forma de pretesos poemes, i dic això de pretesos perquè no em considero poeta, quan ja tenia algun que altre anyet.
El que si vull que sapigueu, és que escriure m'ha ajudat molt a intentar, que no aconseguir, posar d'acord el garbuix de dalt del sostre, si preferiu la part pensant, amb la part que batega, "boom, boom, boom.", que diu el Peter Gabriel en la seva meravellosa cançó Solsbury Hill.
En fi... Que potser abans de morir alguna cosa hauré après i de moment estic content amb intentar-ho.
Una abraçada relataires.
Jordi
P.D.
Algun cop he pensat en comentar algun dels relats que llegeixo d'una forma més personal al relataire. Potser algú de vosaltres pot haber-ho pensat al llegir alguna cosa que jo hagi escrit.
Només per si voleu us deixo una adreça de correu electrònic pel que vulgueu comentar, dir, criticar, o el que sigui que us vingui de gust.
jordiabellan@gmail.com