Cercador
El millor lloc del món.
Un relat de: MoLiResulta que jo, nascuda en un poble de mala mort, però molt viu, en un racó de món, però que es fa sentir, em pensava que era el millor lloc del món. Però aquesta ignorància del que era el món va començar a fugir del meu cap quan un estiu, vaig marxar de vacances al centre de la diversitat cultural. És a dir, a un lloc on el llenguatge, les robes, el pensament, les tradicions, el menjar, la manera d'expressar-se, de ballar, de ... era diferent de la meva manera, i de la resta de gent que fins ara havia conegut. I jo, sense parlar res més que català, portant els típics texans, pensant que només existia el meu poble, menjant pa amb tomàquet i castanyes a la festa de la Castanyada, vaig agafar un "flipe" total. Em vaig quedar amb la boca oberta observant on en aquella sala petita, la noia vestida amb un sari parlava amb el noi vingut de Xile en una barreja de llengües per mi desconegudes, mentre un li posava al plat una mica de cuscús a l' altre. I tantes experiències més. De seguida vaig deixar els meus costums al seu lloc d'origen i vaig posar el peu en aquell lloc misteriós de diversitat magnètica, i vaig endinsar-me a "xipollejar" un mica d'anglès, a tastar tota mena de plats diversos, i a ballar, cantar i tocar la guitarra amb aquella gent vinguda d' enlloc i de tot el món.
A partir de llavors no he perdut mai aquell record, ni el respecte envers altres cultures, ni gent simplement diferent al que des de petita m'havia envoltat.
Estic segura que si coneixem la diversitat de cultures que hi ha darrere la frontera que ens separa i que fa una societat tancada en les seves pròpies idees, podem pensar per nosaltres mateixos i ningú tindrà el poder de manipular com hem d'anar vestits, perquè haurem vist infinitat de maneres diferents de vestir, ni què pensar, perquè haurem vist milers de maneres de pensar una sola idea; ni quin idioma parlar o prohibir, perquè n'haurem sentit tants que ens hauran vingut les ganes de saber-los parlar tots.
Potser si que s'ha de viatjar lluny de casa per experimentar això, però aprofiteu l'oportunitat així que la tingueu, perquè veure món, i conèixer i creure que no només el que és teu és el millor, i entendre que respectar al que és diferent de tu mateix és essencial per viure en aquest món ple de diversitat que ens enriqueix cada dia que passa.
Comentaris
-
Bé, coincideixo amb la quetz[Ofensiu]foster | 10-01-2006
que com a reflexió personal per a tu pot ser necessària per fixar uns moments i records únics i irrepetibles.
Com a assaig i, per tant, reflexió més àmplia la trobo una mica ingènua i simple, amb tots els respectes. És un fet que la diversitat cultural enriqueix la persona, l'ànima, i qui no ho vol o no sap veure-ho es perd el que serà i és ja el futur d'aquest nostre món.
T'animo a fer un relat amb aquesta idea com a principal però conformant una narració de ficció, amb personatges i descripcions d'aquell lloc tan especial, d'aquella gent que et van o li van (a la teva prota) obrir els ulls, d'aquelles setmanes o dies que van fer trontollar positivament els teus/seus esquemes...
apa, salut
foster -
reflexió biogràfica molt interessant.[Ofensiu]quetzcoatl | 28-10-2005
Hola Moli.
Tens tota la raó, i és molt maca i interessant la reflexió que fas. On va ser, aquest viatge? Jo, amb un any menys que tu, també en vaig fer un de molt important a la meva vida; el considero tot un 'despertar'.
També és cert, però, que no tota la gent és tant receptiva. Segurament nosaltres vam tenir la sort de viatjar de jovenetes, quan encara ens deixem embriagar per tot allò nou i som a temps de desfer alguns prejudicis. Sempre he pensat que per això l'educació és molt important: hi ha valors molt més difícils d'adquirir d'adults.
També m'agrada la teva biografia; sobre "la necessitat d'escriure", al principi de la meva dic alguna cosa força semblant.
Una abraçadassa, ens llegim!
m
l´Autor
23 Relats
39 Comentaris
28092 Lectures
Valoració de l'autor: 9.05
Biografia:
Vaig néixer el 1989 i podriem dir que quasibé a partir de llavors no he d'eixat de sentir aquest sentiment de "la necessitat d'escriure"* i de veure el món com una novel·la.* "Porque lo que sí es seguro es que quien aprende a crear con su imaginación ya no cambia ese placer por nada: he ahí el único secreto de nuestro incompresnisble vicio"
En trobar aquest lloc, que jo anomeno el Festival de l' Expressió Escrita, se'm han obert els ulls, i moltes portes. Gràcies per a tots aquells que el formeu, i no desapareixeu mai!
*---***-*-*+--
I aquí, unes frases i fragments literaris que formen part de mi.
"Qui és l'imbècil que s'atreveix a sentenciar que són absolutament més bones les patates estofades que l'arros a la marinera? Una abraçada"
"La vaca éz zega"
"Estic a les boires, i penso i callo i tanco els ulls i ploro. I faig un esforç enorme per no oblidar això que sento."
"Les hores del plaer són sempre fugisseres, l'embiaguesa em feu caure de cop al vespre. L'oratage alçava onades a la bufera. L'esclat de la tarongina feu fleitejar els tossals, la poqueta nit, arriba d' OR , DISTANT."
"Els mots en realitat, no són sols per entendre'ns pel significat, sinó per descobrir el que, transparents, oculten. " Joan Vinyoli
"Quina grua el meu estel,
quin estel la meva grua!" Joan Salvat-Papasseit
"Quil vol parlar bellament e retòricament e endreçadament, sàpia haver art e manera per la qual sàpia formar e dir sàviament e ordenada ses paraules" Ramon Llull