Cercador
Ales que tornen a créixer
Un relat de: ROSASPSomnis de cotó,
pensaments de fresca nuvolada,
parpelles amb polsim de caramel.
És la dansa del meu cor
quan dibuixa juganera
petons de somriures i coloraines.
I es gronxa en les branques
de la il·lusió més boja i tendra,
a recer del demà i de l'oblit,
enlairant udols de lloba
que el vent s'enduu entre les seus braços
sense mirar endarrera.
I vestida de boirina,
amb les ales espurnejant
d'estels caiguts durant la nit,
baixo als inferns d'un pou sense fons
per trobar-me de fit a fit amb l'esglaiadora mirada
dels monstres que sempre m'esperen.
Cerco dracs i foc entranyes endins,
presagio com les ales es poden encendre.
Suau teranyina teixida amb petits detalls,
instants que formen un escut amb filats de seda.
Potser un dia descobreixi la força amagada
que les impulsa a créixer sempre de nou
en els ulls negres, enigmàtics i profunds
de les meves pròpies quimeres...
Comentaris
-
La Banyeta del badiu | 18-10-2005 | Valoració: 10
Sort que ens tornen a créixer les ales,
i tornem alçar-nos d'una revolada,
fins la propera entrevancada,
i així un dia i un altre,
com a papallones entremaliades,
anem a batzegades.
Gràcies per tot. Un petonet. Pilar. -
Sempre tornaran a créixer[Ofensiu]Jofre | 01-08-2005 | Valoració: 10
És cert Rosa, que tothom acara la vida de manera ben singular i genuïna.
Tots hem ensopegat i, per ventura, la majoria ens tornem a alçar. Això és bo, en efecte, no és estar perdut en un laberint, és estimar la vida i les persones tal com són i seguir endavant.
Malament aniríem si, al meu modest entendre, amb el temps els colors de tot plegat no anessin canviant. Convé que prenguin noves tonalitats i fer petites concessions al somni, a la il·lusió compartida i volguda per afrontar aquest vaivé inevitable de la vida.
Alguns petons no convé que es marceixin, algunes paraules convé que no quedin dins d'un calaix; en aquest sentit, jo que tant admiro les roses, vaig considerar que, per la seva bellesa, el més bell dels petons ha de ser de la llum del Sol, que alhora et desvetlla i t'enforteix.
I el que és veritablement important: els teus escrits. Les tres primeres metàfores són de tres àmbits diferents que li donen un caire, eteri i proper, sí Rosa.
El teu cor dansa amb una elegància exquisida, jugues amb pensaments, il·lusions i somnis sempre envoltada d'elements naturals que trobo indispensables. Jo els considero bàsics, sense mirar enrere, òbviament!
Saps il·lusionar-te i veure-hi clar per afrontar aquests monstres tan arrelats.
No són quimeres. És el teu inesgotable voler ferm que estima tant la vida que et permet fer aquest difícil exercici i sortir-ne sempre, de nou, reforçada i amb voluntat de créixer de valent. Encomiable.
(Et prometo no estendre'm tant, però realment el que escrius s'ho val).
Una abraçada de tot cor!
-
caramel...[Ofensiu]quetzcoatl | 18-07-2005 | Valoració: 10
T'he escollit aquest a l'atzar per dir-te hola de nou i les ganes que tinc de llegir-te tota, i mira que costa triar entre els teus titols que prometen literatura de la mes bella que ronda per aqui!
Sempre organica, sempre delicada i mig bruixa, m'embriagues amb les teves paraules, prou que ho saps.
Has fet un poema precios, ple d'energia i de saba renovada, aixi que a estendre les ales!
Una abraçadassa!!
m -
Ei![Ofensiu]Llibre | 08-07-2005
Per cert! Que m'havia oblidat!
Has dit que has llegit la meva novel·la? Moltes gràcies. Per la confiança, vull dir. Per atrevir-te a provar-ho. Digues-ho com vulguis.
I... més o menys, t'ha agradat?
Sense por, de veritat. Necessito crítiques per aprendre dels meus propis errors. Una mateixa no ho veu amb facilitat. O potser és que jo sóc curteta (que també podria ser).
Bé... no et vull obligar a res, que quedi clar. Però si hi ha algun tema que consideris que cal ser comentat, em pots trobar a llibre_silvia@yahoo.es
Petons,
LLIBRE
-
I creixen sense demanar permís[Ofensiu]Llibre | 08-07-2005
M'ha agradat.
I sé que aquesta és una manera ben pobra de començar un comentari. Però tenia necessitat de dir-ho.
M'ha transmés... aquella estranya sensació que de vegades s'apodera de nosaltres, una barreja d'alegria i gratitud per allò que tenim, o que podem tenir al nostre abast, però alhora també la incertesa de la foscor que ens aclapara, en forma de problemes, de malsons, de situacions complicades.
Hi veig, però, una energia positiva que s'enlaira més enllà de la tenebror. I hi veig un desig de comprensió, una necessitat d'entendre's un mateix per poder, per saber fer front a les pròpies pors.
Una abraçada,
LLIBRE -
és molt bonic...[Ofensiu]Capdelin | 07-07-2005 | Valoració: 10
somiar, retirar-se, amagar-se una estona, protegir-se una nit, la soledat escribint uns versos a la llum d'una espelma, un passeig per la lluna parlant sola... però després es baixa, s'aterra, es surt al carrer, es trepitla la multitud, se senten veus i mirades, pors, gelos, enveges, ambicions, empentes, ser més que ningú... i ens pasem la vida lluitant contra aquestes mentides tant ben disfressades amb terenyines de plata i seducció...
sort que sempre tenim uns instants per retirar-nos uns instants, beure un refresc que sua frescor i... tornar de nou a la lluita diària contra sargantanes i dracs bestials...
tens un art en ls venes que ey fa... invencible!!! una abraçada!!!
celebro que t'hagin anat bé les vacances i que tornis amb nosaltres plena d'imaginació i energia poètica!
a mi em falten 23 dies encara per les vacances... -
la baixada[Ofensiu]Lavínia | 07-07-2005 | Valoració: 10
al fons de l'abim d'un mateix és necessària. Cal que ens retrobem amb les nostres pors interiors, Rosasp, amb els monstres (...) dracs i foc entranyes endins que en ens sotgen i fer-los front per poder ressorgir amb les Ales que tornen a créixer i així aprenem, en part, a ser el que som.
Molt ben expressat el sentiment de por retrobar-se un mateix i el desig de supervivència a través de les ales, amb el teu estil farcit d'imatges sempre belles i suggeridores i de la riquesa lingüística que posseeixes.
Petons
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de ROSASP Foto de perfil de ROSASP](/imatges_autors/34613.jpg?rnd=1973854026)
312 Relats
1612 Comentaris
650603 Lectures
Valoració de l'autor: 9.79
Biografia:
Hola! Sóc la Rosa Saureu, una lleidatana somiadora de mena i una mica surrealista. Convertir allò que caço al vol en paraules és el més semblant a tenir ales. En el meu cas, escriure no és només una afició o una necessitat sinó una forma de sentir i veure la vida. Utilitzo la poesia, els contes i els relats curts per intentar expressar les petites i grans coses que omplen i buiden els dies.Vaig tenir la sort de ser escollida per a la plaquette "Singulars d'un Plural" a la ciutat de Girona, en què poetes inèdits vam compartir espai amb autors de renom. Formo part del llibre de relatsencatalà.com versió 2.0 i del primer llibre de poemes. També he guanyat el segon premi de poesia Seu Vella de Lleida-2008. Aquesta empenta, junt als vostres comentaris i continu suport, han estat un gran estímul per continuar endavant.
El meu repte personal és aprendre constantment a viure. M'agrada la música, l'art en general, somriure molt i estimar tant com pugui. Estic enamorada de la meva llengua i sé que el nostre vincle és cada cop més fort i ferm.
Respecte a vosaltres, sento que ens uneix un fil comú que m'agradaria sentir sempre proper.
Per si necessiteu quelcom, el meu correu és: rosasaureu@telefonica.net
Gràcies per tot!
Si voleu, també podeu visitar el meu bloc de videopoesia
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
El Vicenç Ambrós i Besa em va passar la cadena i jo l'he passat al Capdelin i a la gypsy
(fes clic a la imatge i descobreix què és "R en Cadena")