Cercador
Vols jugar-hi?
Un relat de: poetessa frustradaSi la vida s'acabés ja, ja s'hauria acabat, perquè el meu ja, ja seria passat i no present. Per tant tu lector meu ja no existiries, quines coses té la vida només d'un ja amunt o un ja avall et depèn la vida. Només s'ha de saber triar cada moment com si fos l'últim ja pronunciat. Que difícil és el joc de viure, seria tan fàcil néixer amb un full d'instruccions sota el braç...En realitat, la vida és això, crear les teves pròpies regles de joc basant-te en les ja creades per altres individus, siguin guanyadors o perdedors en aquest joc que és viure. Cal acostumar-s'hi perquè fins que el nostre jo desaparegui seguirem jugant amb unes o altres condicions. Els daus ressonaran sobre el tauler fins a marcar la pròxima escena en la que ens transportarem en cos i ànima obligatòriament sense sortida. El temps ens marca el canvi d'escena i de personatges. Sincerament, a vegades preferiria canviar de joc o simplement canviar d'escena, però el maleït temps m'impedeix canviar tot allò que voldria però no puc canviar. He aprés que és millor superar dia a dia les escenes de la vida carregant a l'esquena les adversitats per tal de superar la següent escena que ens depara el joc. Només us adverteixo una cosa lectors i jugadors en aquest joc de tots, intenteu gaudir escena a escena perquè malgrat els aplaudiments no sempre sentireu la plenitud interior. Per tant, busqueu en vosaltres mateixos aquesta felicitat existent que necessita una empenta per a sorgir.
Comentaris
-
Té força...[Ofensiu]Maria Sanz Llaudet | 15-12-2006 | Valoració: 10
aquest relat, molta. Sembla que en qualsevol moment t'hagis sentat a contemplar la vida i n'hagis tret aquesta conclussió. Bona per cert, la de seguir el joc sentint intensament el present de cada instant.
Felicitats i una abraçada -
M'encanta jugar![Ofensiu]Unaquimera | 15-12-2006 | Valoració: 10
Tal com et deia: un relat en prosa que té l'ànima de poesia... crec que és una qüestió de ritme intern, de cadència entre mots i línies...
Els daus ressonaran
sobre el tauler,
fins a marcar
la pròxima escena
en la que ens transportarem
en cos i ànima,
obligatòriament,
sense sortida.
El temps ens marca
el canvi d'escena
i de personatges
en la vida!
A més del seu esperit de vers musical, el teu text té densitat que vesa de dins a fora, i una vitalitat enèrgica que es transmet a través de les lletres, un desig o un neguit fort i contagiós que carrega les piles de qualsevol lector... d'aquesta lectora evidentment!
Bona empenta cap endavant la teva!
Et seguiré llegint...
T'envio una bona abraçada per celebrar que gràcies a la coincidència d'avui t'he descobert com autora,
Unaquimera
-
El final...[Ofensiu]Arbequina | 15-12-2006
molt ben aconseguit. Veig que t'has posat filosòfica... serà la pluja que cau sobre Barcelona?
En fi, comprenc el teu simbolisme i et dic: sí, estic d'acord.
Adéu.
Arbequina.
l´Autor
![Foto de perfil de poetessa frustrada Foto de perfil de poetessa frustrada](/imatges_autors/390023.jpg?rnd=1041925389)
33 Relats
45 Comentaris
39404 Lectures
Valoració de l'autor: 9.52
Biografia:
Només sóc una noia a la que li agrada expressar els seus sentiments. M'agradaria compartir-los amb vosaltres i és per això que sóc aquí.Ja sabeu, si voleu compartir amb mi la passió d'escriure no dubteu en agregar-me:
mariadeloshielos@hotmail.com
Fins aviat!!
Últims relats de l'autor
- Porta'm
- Jo
- L'esperança d'una esperança perduda
- Retalls d'una vida pèrduda
- Decepció en forma de llàgrimes
- Jugant amb la teva exitació
- Impressions -apropiació del terme humià-
- Els meus somriures...
- Posem ordre?
- Només puc dir què sento...
- Alguna vegada....has sentit això? escolta'm
- Consells d'una amiga
- El teu somriure em mira a poc a poc -història d'un amor virtual-
- Pluja, estels i llàgrimes
- Pensarà ell en mi?