Cercador
Som indestructibles
Un relat de: QuecaÉs impossible que ens robin la màgia.
És impossible que ens arrenquin les dolces mirades.
És impossible que ens trenquin el vincle.
Tu sempre formaràs part de mi,
jo sempre seré un tros de la teva vida.
És impossible esborrar els petons donats.
És impossible que ens prenguin les abraçades rebudes.
Tu sempre tindràs somriures regalats,
a mi no em faltaran mai les ajudes.
És impossible perdre les rialles de després de l'orgasme.
És impossible que ens tallin les ales.
Tu sempre tindràs dret a acariciar-me,
jo mai em cansaré de les teves paraules.
Perquè quan s'estima com ho fem nosaltres
és impossible plantejar-se límits.
Perquè el que menys importa són els altres,
mentre continuïn els petons mítics.
Som imparables.
Intemporals.
Inexpugnables.
Indestructibles.
És impossible trobar dolor.
És impossible sentir tristesa.
Tu mai experimentaràs la por,
jo sempre et parlaré amb franquesa.
És impossible sentir més amor.
És impossible oblidar-ho.
Tu sempre tindràs el meu cor,
jo viuré per donar-t'ho.
Som inigualables.
Inimitables.
Invencibles.
Indestructibles.
Només podran amb nosaltres si ens rendim.
Només hi ha una persona capaç d'acabar amb tot això:
TU.
Com em vas dir un cop:
"Passi el que passi,
facis el que facis,
sentis el que sentis,
diguin el que diguin,
t'estimaré tota la vida".
Comentaris
-
Quina entrega i força[Ofensiu]nadàlia | 03-10-2014 | Valoració: 10
Et llegeixo uns anys després de publicar el teu relat. Espero que estiguis tan exaltada i indestructible, que el pas del temps t'hagi fet encara més passional més amorosa. Tens un somriure que enamora, vaja puc dir que me n'he enamorat i tan sols per això val la pena llegir-te.Malgrat tot quan vinguin dies d'angoixa i de depressió convé entendre que no són certs ni eterns i que la força de l'amor, ara ennuvolada, tornarà a lluir, per què dels núvols foscos i abundants també en cau la pluja que tot ho rega i ho transforma, sadollant la terra d'esperança nova. Un petó molt amorós i tendre.
Ens llegim. -
Força i passió[Ofensiu]Unaquimera | 09-06-2009 | Valoració: 10
Caram, Queca, quin relat! Em sembla que he triat el dia ideal per passar a llegir-te!
He dubtat per quin relat regalar-me uan he vist que l'anterior no l'he llegit encara... però he de reconèixer que el títol m'ha seduït, avui que em sento fràgil i cansada, i un cop endins... ja entre línies... no he pogut per menys que rendir-me davant la força evident de l'amor, la fortalesa que crea l'enamorament al voltant dels qui l'habiten, la potència de la passió i l'energia de la certesa... i no puc per menys que felicitar-te per ser inigualable, inimitable, invencible... i felicitar-me a mi mateixa per coneixer-te!
M'ENCANTA sentir-te tan forta!!!
T'envio una abraçada imparable que no conté dolor, ni retrets, ni tristesa... és tota, tota, tota feta d'afecte,
Unaquimera
-
...en el tinter...[Ofensiu]franz appa | 06-06-2009
...se m'ha quedat dir que és aquesta màgia que permet transferir infinitat de vegades l'experiència singular de l'amor la que ens fa, com molt bé dius, "...inigualables.
Inimitables.
Invencibles.
Indestructibles."
Un petó,
franz
-
TU/nosaltres[Ofensiu]franz appa | 06-06-2009
L'experiència personal, de la més primària a la més excelsa, resulta en veritat reveladora quan resulta compartible. La paradoxa final és que som universals en la mesura que som profundament personals.
L'amor és l'experiència més íntima i alhora la més exterior, ja que necessita de l'altre per manifestar-se -i penso que fins i tot és així en la més elevada passió, la mística: l'experiència de l'unitat sublim en què es dissol la consciència individual-. L'amor, doncs, és un graó en el misticisme, perquè acaba fonent la individualitat en la petita comunió de la parella.
Aquest TU en majúsucles que subratlles i del que reculls una citació, pot acabar així sent tots i cadascun de nosaltres, dels que ho llegeixin, i per això fa gran aquest gran poema. Perquè ens revela a nosaltres mateixos. A tots el que estimen.
Una abraçada,
franz
-
El temps que tot difumina[Ofensiu]Avet_blau | 05-06-2009 | Valoració: 10
Sentiments i passió,
deixen cicatriu fonda;
i ni els anys o la cirurgia ho poden esborrar.
Malgrat que el temps, gran enemic,
s' encarregui de difuminar-ho tot .
Avet
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de Queca Foto de perfil de Queca](/imatges_autors/5813.jpg?rnd=122785049)
108 Relats
757 Comentaris
195552 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Fisioterapeuta i pedagoga.Lectora intentant escriure.
Enamorada de la literatura, d'estimar, del mar i a vegades, de la vida.
Nascuda al febrer del 87, treballo amb avis, que són el pou de sabiesa on intento aprendre cada dia quelcom nou (sobre ells, sobre la meva professió, sobre la vida, sobre mi mateixa).
Per què Queca? Lleigeix "Te'n vas anar".
Últims relats de l'autor
- Ella
- He après
- I em vaig fer amiga del temps
- Parlant amb la vida
- Ara que no em veus
- 15 obvietats
- Cor, hem de parlar
- No és un bon moment
- Ja sóc centenària!
- Mentides
- Tràfic d'influències
- CANSADA D'ESPERAR ELS BONS MOMENTS, HE DECIDIT FABRICAR-LOS
- SI NECESSITES BUSCAR LES FORCES PER SEGUIR
- Benvingut/da a la meva vida
- L'amor no sempre arriba a temps