Cercador
Reflexions d'una Historiadora de l'Art
Un relat de: TITÀNIAVaig estudiar Història de l'Art perquè sempre m'havien fascinat els artistes i tot el procés que els duia a desenvolupar una determinada obra. M'encuriosia saber què pensaven, quina era la seva lluita, el seu temperament, el seu estat d'ànim, des de que començaven fins que acabaven les seves creacions. Sempre m'he sentit atreta per aquells personatges que poseien un món intern tant complexe que foren rebutjats pels seus contemporanis, i que l'única manera d'alliberar-se i expresar-se era a través de les seves obres.
M'agradaria ser una persona que es dediqués a apropar l'obra d'aquests i altres artistes a la societat actual, ser el nexe entre l'artista (en general poc avessat a explicar massa), la seva obra i el públic. Montar exposicions interactives, innovadores i planeres, que tinguin per objectiu la difussió cultural i artística del nostre pais. Però, per desgràcia el món de l'Art és un sector molt tancat i formar-hi part només és privilegi d'uns pocs que sovint no són escollits per atzar. Així escriptors i músics acaben montant exposicions dirigides a un públic minoritari i sovint elitista, amb la idea equivoca que el en sector cultural tothom sap de tot, i una cosa són els escriptos i els músics, i l'altre els artistes, la seva obra i les exposicions. Professions totes igual de dignes, però diferents. També existeix el predomini generalitzat a Catalunya de récorrer a professionals de fora, en comptes de donar més oportunitats als d'aquí. I així estem, artistes, comissaris, crítics d'art...en potència esperant una oportunitat per trobar el nostre lloc en un món petit i tancat, que no ens ho posa gens fàcil.
Comentaris
-
un suggeriment[Ofensiu]lluisba | 17-05-2007
D'entrada t'he de dir que acabo de veure "La Belle Noiseuse", una pel·lícula que et recomano molt i que aborda el món de l'artista des d'una perspectiva crua i naturalista que em sembla necessària. Desmitifica els procés de creació i el despulla fins a mostrar-lo tal com és: una feina (que després s'omple de mites, llenguatges sofisticats, discursos a posteriori...).
La peli té l'inconvenient que dura més de 3 hores i que segueix gairebé en temps real el procés de pintar un retrat. S'assembla una mica a "El sol del membrillo", però crec que aquesta és millor.
De tota manera, potser planteja una forma de fer d'intermediari entre l'artista i el públic, que és justament l'audiovisual: el retrat del procés.
Si l'aconsegueixes (en DVD) estic segur que la disfrutaràs molt.
D'altra banda, en el teu article esperava trobar-hi alguna proposta, algun final que obri la porta que deixes tancada. És cert que Catalunya és petita, i que això té avantatges i inconvenients. I que el món de l'art (el contemporani, és clar) està saturat de retòrica elitista i gairebé incomprensible, i que per mi mostra un esgotament total. Compara qualsevol artista contemporani amb Vermeer i sabràs que vull dir.
En fi, no et desanimis: a totes les professions passa el mateix. I si no és el mateix, s'hi assembla molt. -
Artistes i bohèmis[Ofensiu]llamp! | 16-05-2007 | Valoració: 8
No tots els artistes tenen perquè ser bohèmis, però sí una gran part. Crec que d'artistes n'està ple aket país. Es un país de petits artistes, bohèmis i d'una gran talla humana. Potser per aket motiu no som tant anomenats, ni tenim tant éxit, però akets estrangers potser son maniàtics, torracollons o uns excèntrics a tenir en compte. No podem dir que els catalans siguem uns desafortunats, som simplement uns artesans de pa sucat amb oli i prou.
T'aconsello que llegeixis el meu poema titulat "L'art per l'art". A reveure!
l´Autor
![Foto de perfil de TITÀNIA Foto de perfil de TITÀNIA](/imatges_autors/493699.jpg?rnd=46045324)
112 Relats
149 Comentaris
83880 Lectures
Valoració de l'autor: 9.46
Biografia:
"Tots tenim un artista dins nostre, només hem de trobar la manera de deixar-lo sortir"Sóc de la fornada del 73, Historiadora de l'Art i escriptora ocasional. Apassionada per la cultura en totes les seves expressions: l'art, la literatura, el cinema, el teatre.
Pseudònim: la Titània, personatge mitològic del "Somni d'una nit d'estiu" de W. Shakespeare, és la reina de les fades del bosc. Ambiciosa, enamoradissa i una mica llunàtica, li agrada estimar i que l'estimin.
Em podeu escriure a: eginec@gmail.com
I visitar el meu bloc: http://lembruix.blogspot.com
Ens llegim!