Cercador
Presents d'indicatiu, indiquen solitud
Un relat de: silvia_peratalladaAccepto, que em miris.
M'agrada, que m'escoltis.
Odio, que no em parlis.
Desitjo, que em somiis.
Detesto, que te'n vagis.
Admiro, que avancis.
Miro, que encara hi siguis.
Escolto, que m'has de parlar.
Parlo, que ha de sortir.
Somnio, que tornes amb mi.
Marxo, que aqui no hi tinc sentit.
Aanço, que no tinc més fi.
Hi soc, però tu no ets amb mi.
Comentaris
-
Un plaer[Ofensiu]Bruixot | 09-06-2005
Un plaer llegir-te tota. Un gran poema.
Una petita crítica....s'ha de pulir un pel al final.
Però es un poema contundent!
Mira'm, ja em pots buscar,
busca'm, ja saps on anar,
ves-hi, no esperis a demà.
Els meus ulls t'estant esperant....
Per cert, un dia de festa al meu jardí el vaig escriure quan tenies 3 anys, 10 mesos i 27 dies
Bruixot. -
present d'indicatiu...[Ofensiu]Capdelin | 07-06-2005
PRESENT:
tan breu - i tant immens,
tant feble - i tant immortal,
com les mans que es premen
o un petó sense inici, ni final!
PRESENT:
llampec que encén les mirades,
cèl·lula d'eternitat,
pàgina arrencada d'una agenda solitària...
PRESENT!!!
el passat mai més tornarà,
el futur no gosa venir.
Una abraçada present i eterna!!!
-
petites suggerències[Ofensiu]xavier de Ventolà | 04-06-2005
Molt bé la primera part del poema.
Però en la segona la cosa grinyola.
M´explico: jugues amb el present amb maiúscules i coma, i després el que.
Aquest que no té sentit, o a mi no m´agrada i fa malbé la idea i el poema.
Diría,: Escolto, per si algun dia parleso vols parlar
Parlo, que
Marxo, que no encaixen
Marxo, ja que això ja no té sentit
Marxo, que aquí ja no hi faig (pinto) res
Pinto, Marxo, i recolant enrrera tots els presents que has emprat.
Silvia ( Xivi) fot-li canya que ho fots molt bé.
Petonets de Xevi
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=536128191)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....