Cercador
Petites veritat, grans problemes.
Un relat de: AtzaVaRa"En aquest bar, on un dia es van parlar de tantes coses, on un dia vam aprendre tot allò que no coneixiem, que no sabiem ni que existia, i tot i això, viviem tan feliços dins la nostra infelicitat. Amb tants amors pel mig, amb tants temors pertot..."escrivia Rust a la seva llibreta, mentres esperava el moment precís en que hauria de pujar al seu tren.
Aquell que feia tant de temps que ell creia que l'esperava.
Era aquell el tren que havia d'agafar? O havia d'esperar-se? Esperar a què? I arriscar-se? Sí? Quan? Per què? Ostres, quin embolic, quantes preguntes rondaven pel seu cap! Tot plegat un desordre impossible d'endreçar, igual que la seva habitació, i que el seu armari, on hi guardava tot allò que no sabia on col·locar quan no tenia temps, o li feia mandra.
Normalment era la mandra, que el guanyava.
Llavors, també li faria mandra agafar aquell tren? I si ho feia, a quin vagó pujaria? Qui hi trobaria? I qui hi hauria al seu costat quan s'asseiés? Podria seure o hi hauria massa gent? I si fos així, que hi feia tanta gent allí?
Algú va picar de mans. On era?
Ressaca? Núvols? No sabia d'on havia tret tots aquells pensaments. Necessaris o innecessari? Ostres, però per què tantes preguntes? De què li servien? "Ho veus, una altra pregunta! N'estic fart!"
Per què tantes preguntes? No podia trobar algun dia una humil resposta que el guiés?
"Altre cop, merda, una altra pregunta, més preguntes, sempre igual..."
Va reflexionar sobre ell, sobre allò, sobre el bar, sobre l'habitació i sobre l'armari, i sobre el tren.
Prendria el tren, sense qüestionar-se res més, ni sobre ell ni sobre cap altra cosa, ni sobre l'existència dels mosquits que volaven pel seu costat.
Comentaris
-
Puc fer una pregunta?[Ofensiu]George Brown | 31-01-2005
jeje...
No parem de fer-nos preguntes. A vegades preguntes tontes i a vegades preguntes transcendentals, però el complicat no son les preguntes sinó les respostes, formular-se preguntes és fàcil, el difícil es trobar les respostes...
Molts cop les preguntes, els dubtes, no ens deixen viure, hem d'aprendre a viure sense qüestionar-nos cada petit detall de la vida... (que fàcil és dir-ho...)
M'ha agradat com d'un no res (agafar un tren) has fet tota una metàfora de la vida... m'ha agradat molt, felicitat!
una abraçada,
Jordi.
-
Molt bé!!!![Ofensiu]Linkinpark | 29-11-2004 | Valoració: 8
Molt interessnt, i cada pregunta la fa cada vegada més. A veure si trobe algun relat més per a comentar-te.
l´Autor
![Foto de perfil de AtzaVaRa Foto de perfil de AtzaVaRa](/imatges_autors/8020.jpg?rnd=260566533)
96 Relats
393 Comentaris
135583 Lectures
Valoració de l'autor: 9.48
Biografia:
"No s'entenia la cançó de la nit,
de tan clares com eren les paraules."
Salvador Espriu
(Llibre de Sinera)
txe_underground@hotmail.com
www.fotolog.com/atzavara