Cercador
PARLEM CLAR
Un relat de: Jordi Abellán DeuParlem clar d’una vegada.
Què vols tu de mi?
No amaguis el que desitges.
Si t’ho demano és que vull saber.
Has d’entendre que res no oculto
i vull que tu ho vegis clar també.
Sóc el que sóc i tu, tu has de ser.
Pregunta, que resposta has de tenir.
Vols de mi la meva totalitat?
No la tindràs. Desenganya’t.
No puc saber què durà el futur,
Ho ignoro. Ja la vida ens ho dirà.
T’ofereixo el que veus en present,
per més que un altre seré demà.
Amb el record d’avui em llevaré
i de tu i de mi, el que n'haguem fet.
Si mai dubtes de si sóc lleial
digues-m’ho clar i sense embuts,
que potser és que ni jo ho sé
i víctima sóc del meu propi engany.
El mateix, amb tu, penso fer
Però no escrutaré ni burxaré.
El que tu creguis que he de saber,
valora primer si ambdós ens toca.
I si res hi puc fer i sols a tu afecta,
potser no cal que jo ho conegui,
No cal que ho diguis, guarda-t’ho.
No trenquis amb soroll el silenci.
Què és important? Què transcendent?
No resulta fàcil de saber. És cert.
Arribat el moment s’haurà de discernir.
Et diré el que ara crec que ho pot ser:
Que siguis qui ets sense fingiment;
que cap compromís et privi;
que lliure et sentis en tot moment;
que amb mi ho vulguis compartir.
Si això últim deixa de ser així,
fes-me’n sabedor i m’apartaré.
Tot el demés pot ser superflu.
Valors que, ingenus, hem cregut.
Que la sinceritat ho es tot.
Ai! No serà un gran error?
Pot ser un punyal de doble tall,
que ferint ens lliura de culpa.
Parlem clar d’una vegada.
De tu allò que vulguis donar-me,
sense tabús ni prejudicis, vull.
I el que no, queda-t’ho per tu.
Què vols tu de mi?
No amaguis el que desitges.
Si t’ho demano és que vull saber.
Has d’entendre que res no oculto
i vull que tu ho vegis clar també.
Sóc el que sóc i tu, tu has de ser.
Pregunta, que resposta has de tenir.
Vols de mi la meva totalitat?
No la tindràs. Desenganya’t.
No puc saber què durà el futur,
Ho ignoro. Ja la vida ens ho dirà.
T’ofereixo el que veus en present,
per més que un altre seré demà.
Amb el record d’avui em llevaré
i de tu i de mi, el que n'haguem fet.
Si mai dubtes de si sóc lleial
digues-m’ho clar i sense embuts,
que potser és que ni jo ho sé
i víctima sóc del meu propi engany.
El mateix, amb tu, penso fer
Però no escrutaré ni burxaré.
El que tu creguis que he de saber,
valora primer si ambdós ens toca.
I si res hi puc fer i sols a tu afecta,
potser no cal que jo ho conegui,
No cal que ho diguis, guarda-t’ho.
No trenquis amb soroll el silenci.
Què és important? Què transcendent?
No resulta fàcil de saber. És cert.
Arribat el moment s’haurà de discernir.
Et diré el que ara crec que ho pot ser:
Que siguis qui ets sense fingiment;
que cap compromís et privi;
que lliure et sentis en tot moment;
que amb mi ho vulguis compartir.
Si això últim deixa de ser així,
fes-me’n sabedor i m’apartaré.
Tot el demés pot ser superflu.
Valors que, ingenus, hem cregut.
Que la sinceritat ho es tot.
Ai! No serà un gran error?
Pot ser un punyal de doble tall,
que ferint ens lliura de culpa.
Parlem clar d’una vegada.
De tu allò que vulguis donar-me,
sense tabús ni prejudicis, vull.
I el que no, queda-t’ho per tu.
l´Autor
![Foto de perfil de Jordi Abellán Deu Foto de perfil de Jordi Abellán Deu](/imatges_autors/1037863.jpg?rnd=1452385713)
149 Relats
250 Comentaris
105002 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86
Biografia:
M'agradaria dir que sempre m'ha agradat escriure. Però no puc.Vaig començar a escriure petits pensaments en forma de pretesos poemes, i dic això de pretesos perquè no em considero poeta, quan ja tenia algun que altre anyet.
El que si vull que sapigueu, és que escriure m'ha ajudat molt a intentar, que no aconseguir, posar d'acord el garbuix de dalt del sostre, si preferiu la part pensant, amb la part que batega, "boom, boom, boom.", que diu el Peter Gabriel en la seva meravellosa cançó Solsbury Hill.
En fi... Que potser abans de morir alguna cosa hauré après i de moment estic content amb intentar-ho.
Una abraçada relataires.
Jordi
P.D.
Algun cop he pensat en comentar algun dels relats que llegeixo d'una forma més personal al relataire. Potser algú de vosaltres pot haber-ho pensat al llegir alguna cosa que jo hagi escrit.
Només per si voleu us deixo una adreça de correu electrònic pel que vulgueu comentar, dir, criticar, o el que sigui que us vingui de gust.
jordiabellan@gmail.com