Cercador
No saber-te trobar, va com va
Un relat de: silvia_peratalladaPotser a vegades
si que em fa mal
voler tenir-te
i no saber-te trobar.
Entre acords i mirades et perds,
allunyan-te d'aquell món
que algun dia vam descobrir,
entre passadissos, espelmes
i revoltes sense destí.
Potser també a vegades
em desperta la sensació
que la batalla s'ha enfonsat,
i potser visc en un món exagerat,
però així sóc jo, mira, va com va.
M'alimenta l'esperança
que el que ha quedat no ho canviarà
ni la música, ni altres vides
i potser algun dia tornaràs
(un somriure) per recordar,
a buscar-me al bosc que mai vas visitar.
Comentaris
-
alça![Ofensiu]quetzcoatl | 08-05-2005
Caram Silvia, molt bo, molt!
Un poema intimista pero d'imatges palpables, i escrit amb evidencia: aixi soc jo, aixi son les coses, va com va.
Precios!
Una abraçada,
m
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=929105740)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....