Cercador
Mirall trencat, veus silenciades
Un relat de: silvia_peratalladaS'esmicolen els cristalls
dels nostres somnis davant meu.
Es trenca el mirall
sense haver-lo tocat,
només mirar, bella història,
gelós, l'ha esborrat.
Deixant petits records,
que brillen, però no tornaran,
papers mullats, que ningú llegirà
veus silenciades, mai escoltades
estones esfumades, al terra escampades
guitarres acarciades, mai escoltades.
Només queden vidres,
dagues reflectants
que fan mal, si t'hi acostes
et regalaran la teva pròpia sang.
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=1250938859)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....