Cercador
Maria
Un relat de: AnnallsMaria, ahir no tenia ganes de venir al tanatori, tenia ganes de passar pagina i recordar-te amb tendresa, però el seu humà no s'adona de que ha empassegat amb la mateixa pedra fins que ho fa... Vaig creure que TENIA de venir i en lloc d'escoltar el meu cor , em vaig deixar portar pel que podem dir "deures socials". Em vaig equivocar estar clar... Al arribar em vaig posar rigida com un pal i el meu estat emocional es va tornar de suro, com em sol passar en aquests casos, ni tan sols vaig abraçar als companys que ho necessitaven, en Jaume si, però sense emoció, i a en Josep el vaig deixar plorar al meu canto sense fer res, perquè no ho sentia.Tampoc vaig donar el pesam a ningú.
I es que no puc amb el que es converteixen aquests comiats, un mercat , un galliner... amb una falta total de respecte davant la mort de la persona, i el dolor dels que ho senten de veritat.
Portats per la nostra necessitat de saber, o amb l'excusa de saber, i potser per no sentir-nos tan malament , et vam anar arrencant tots els pètals... que si això , que si allò, que si diuen, que sembla, potser que aquí... o si , o no...
D'entrada el que eres un diamant, potser va ser exagerat, i el fet de que eres tova em va fer aixecar el cap amb indignació... tova? em sona a bleda, tampoc em facis molt cas, no conec prou be el català i segur que no ho deien en aquest sentit... jo vull recordar-te com una flor fràgil, que t'emmirallaves molt? Si es cert... i total eres un esquitx, ara un esquitx molt ben parit, amb una cara preciosa especialment quan no t'encordaves de que la tenies. Eres simpàtica, dolça i agraïda i també crec que bona persona , es massa retorçat pensar que potser manipuladora.
Per mi hi ha tres tipus de manipulació, la malparida conscient i freda, la inconscient, i la desesperada que pot ser conscient o no, però no podem evitar-la. Per mi tu eres de la ultima, cas de ser-ho. No tens pecat.
Que si ho vas premeditar, o se't va emportar un moment àlgid d'angoixa en el lloc propici? No ho podem saber, i les especulacions son perilloses. Que jugaves i vas perdre? Tampoc ho sabrem mai. En tot cas petita, crec que no podies suportar l'idea d'estar SOLA física i emocional-ment , per primer cop et vas trobar sense un pilar en el que recolzar-te... tot i que tenies el més gran que es pugi tenir mai : l'Isaac... però a vegades tenim les ulleres entelades i no ens deixen veu-re... que hi farem? Ningú pot tirar la primera pedra.
Potser, vas despertar sentits que no coneixies, qui no ha conegut això alguna vegada, i ha fet o ha estat a punt de fer una "bogeria"?
Eres consumista? Probablement qui més qui menys en aquesta societat i temps... I perquè no compradora compulsiva? A sota d'aquests comportaments com molt bé sabem hi ha ansietat, ansietat provocada per pors, carències... Vivim en el segle XXI es hora d'entendre, no de jutjar.
Perdo-nans Maria, saps que en el fons t'estimem, i que som éssers humans amb tantes virtuts per desenvolupar ...-altrament dit defectes-!!
Que et vesties i pintaves d'una manera exagerada, des de un any cap aquí... potser algú t'havia dit que li agradaves així... o potser et miraves massa les revistes!
Pura conjectura Maria! Pura CONJECTURA TOT, el secret el tens tu.
I ara prou. Et recorda-re com una flor delicada amb tendresa i afecte.
Tan de bo tinguem tots una segona oportunitat, sinó la vida serà una gran mentida, un alè de l'eternitat sense sentit.
Comentaris
-
RDQ — Ai, els pensaments…![Ofensiu]Joan Gausachs i Marí | 08-12-2013
Els pensaments van i venen, els pensaments no els podem controlar.
Crec que n’has fet una exposició variada. Normalment, en les circumstàncies del relat, només recordem les parts positives, les negatives les relativitzem o reconduïm de manera planera com si facilitéssim la segona oportunitat...
—Joan—
-
Buff...[Ofensiu]Jon | 02-12-2013 | Valoració: 10
No sé perquè, però intueixo que aquí has ben descarregat Anna!! (hahaha). És un relat contundent i clar... i ben bé que és així, això dels tanatoris i d’anar a donar el pesem és més un teatre que pur sentiment (ara que sempre hi ha qui ho realment ho sent), la gent ho fa perquè toca i no per sentir-ho, només falta llegir el que reflecteixen les seves cares en mirar el difunt... cares de fàstic i de repugnància, tot i això amagades i dissimulades, com si ells no haguessin de patir el mateix desenllaç...
Gràcies pels teus comentaris, sempre és una alegria veure que l’Anna t’ha deixat un comentari.
Pel que fa a l’Eloi, el tinc una mica aparcat, intento que aquest, el qual porta el meu primer nom, sigui més íntim i, potser, sense censures!. (hehe)
Amb això m’acomiado i et dic que de tant en tant et llegeixo!! Encara que no publiqui o no comenti!
Una abraçada molt gran:
Cesc (eloi)
-
Arrencar tots els pètals[Ofensiu]Mena Guiga | 30-11-2013
Brutal metàfora! No deixar res per 'criticar', per dir. I ja no hi és.
La comparació de la Maria amb una flor és mostra d'estimació, de positivisme.
Malgrat la revelació de com era (defectes: humana) com una crítica que no vol ser-ho perquè prou que ho remarques.
Un món difícl per a tots, éssers emocionals complicats com som i hem pogut anar sent.
No et comento faltes (una munió) que estàs aprenent i seria la part freda.
Si vols, via mail te les anoto (i no pas perquè jo no en tingui en cap calaix, eh?).
Endavant. Que el tió et cagui una llibreta i els tres reis et duguin un llapis, una goma i una maquineta, com quan no calia gaire res més per deixa anar tant de mot del cor i del cap.
Mena (et desitjo una molt bona quinzena) (hhehe, i he fet rima fàcil) -
gràcies de nou anna ![Ofensiu]joandemataro | 14-11-2013
me n'alegro molt que t'hagi agradat el meu últim poema
una abraçada ! ;-) i fins aviat ! -
Annalls[Ofensiu]Gabriel M. | 11-11-2013 | Valoració: 10
Barreja de tristor, de força. Records barrejats amb quotidianitat.
Molt bonic. M'agrada com relates.
Una besada. -
Exacte[Ofensiu]Materile | 11-11-2013 | Valoració: 10
Has sabut descriure molt bé aquests sentiments contradictoris que deixem de dominar, que dormen fins que una mort els desperta.
Has descrit a la perfecció aquestes cares de "circumstàncies" que posen molta gent quan són es un tanatori. Fins i tot les crítiques al pobre/pobra que ja travessat aquest món. Què the de dir que no hagis viscut tu i que no hagis escrit?
M'ha agradat molt la forma com ho narres, com vas desplegant aquesta suma de sentiments. I també, la teva manera planera d'expressar-te.
Una abraçada,
Materile -
Entranyable![Ofensiu]Mercè Bellfort | 06-11-2013
Un relat que commou per la franquesa i la tendresa. Ens apropes a la Maria de tal forma que sembla que també nosaltres l'hàgim coneguda amb tots els seus defectes i virtuts, d'altra banda com tot ésser humà. I el rerefons crític relacionat amb l'aspecte "públic" de la persona finada el trobo molt encertat.
Gràcies pel teu comentari. Només volia afegir que, sortosament, no he escrit sobre un tema que em pertoca a mi, és només ficció, tot i que hi ha molts casos reals per desgràcia d'aquests que descric a "Higiene".
Una abraçada ben forta, companya! -
el tema dels tanatoris és ben cert...[Ofensiu]joandemataro | 05-11-2013
anna, hi ha vegades que sembla un galliner i es barregen massa sentiments i massa persones ( els qui pateixen, els qui van per compromís, els qui van a tafanejar... ) és complicat i molt sovint patètic.
el tema del meu poema, et diré que és una mirada ja amb certa distància d'una època de fonda depressió que vaig passar... ara estic molt millor però intentant canviar algunes coses per no recaure mai més
gràcies pel teu contacte i amabilitat anna !! ;-) -
HAVIA de---[Ofensiu]Annalls | 04-11-2013
I no... TENIA!!! No serà perquè no m'ho han dit vegades!! Ai s'hauria de poguer editar, un cop posat!.
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de Annalls Foto de perfil de Annalls](/imatges_autors/1037912.jpg?rnd=295489094)
84 Relats
568 Comentaris
78184 Lectures
Valoració de l'autor: 9.96
Biografia:
M'agradaria saber escriure, captar allò que sents i trasformar-ho en paraules.Jugar amb elles per posar-les de la manera més harmoniosa. Dir el mateix que han dit d'altres però que no s'assembli gens, fins i tot donar naixement a expressions .
M'agradaria que si algú em llegeix , s'aturi a deixar un comentari per ajudar-me a fer-ho millor.
Últims relats de l'autor
- PLORO
- La Rifa de Nadal
- Per en Mero
- En l'escorça de l'ivern
- Nadal
- Haiku
- QUAN EL POT DE CAFÈ ET MIRA AMB ULLS ASSASSINS, tot i que el dia abans l’has rentat amb aigua calenta i sabó.
- Qui escolta? Qui pensa?
- Caterina Albert
- INFANTESA ENTRE RUNES
- INFANTESA ENTRE RUNES
- Micro-reflexió
- Jo volia.
- Paraules
- La primavera