Cercador
La finestra
Un relat de: Sibil·la de FortiàS'escola sense soroll un bocí
de llum per la finestra, un bocí
que no voldria veure però que veig,
rabent al cim de la inconsciència.
Tanmateix, m'endinso en la tebior
dels llençols, en el batec del teu cor,
recorro pèls i carn en un passeig,
rabejo en el desig i en la presència.
S'escola sense soroll un bocí
més clar de llum, tan punyent que tu obres
els teus ulls, i esbosses un instant
d'aquell record que jeu, d'aquell somrís
perdut, d'aquell retall d'encís
que morirà, quan s'obri la finestra.
Comentaris
-
Disfrutant la penombra[Ofensiu]RATUIX | 25-09-2007 | Valoració: 9
i la compartida intimitat abans de que, malhauradament, haguem d'enfrontar el dia i la crua llum.
Molt ben descrit, molt càlid el moment... -
Genial!! Realment genial!![Ofensiu]Unicorn Gris | 14-11-2006 | Valoració: 10
M'agrada la inspiració del teu poema, l'evocació, la mandrota que sempre tens abans de llevar-te...
I sobretot el final... tot mor quan obres la finestra... endavant el futur...
M'has deixat garratibat. En fi, felicitats!!! -
Quina mandra fa al llevar-se!!![Ofensiu]Unicorn Gris | 14-10-2006 | Valoració: 9
Està força bé i inspirat el teu poema. Felicitats.
-
Alça, quin sonet![Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 16-08-2006 | Valoració: 10
També és casualitat. Feia temps que no et llegia i avui m'ha picat per fer una passejada per relats, d'aquelles que ja fa temps (ei, i per motius aliens a la meva voluntat, eh? Això que consti!) no feia.
I dic que també és casualitat perquè recentment m'he posat a fer sonets... per un repte que un bon dia algú em va plantejar. Bé, seriosament, només m'ho va suggerir. El cas és que mai fins aquest passat juliol no n'havia escrit, i ara ja en tinc fets uns quants. Per això m'he fet gràcia veure aquest teu poema, realment rítmic como diu l'allan, i el que és més important (i més difícil d'aconseguir): no sóna forçat! Enveja sana, de debò.
I m'ha agradat la terminació sil·làbica que has donat a les dues primeres estrofes. Aquestes són les que menys m'atrevia a tocar. En el cas del teu poema, veig que has jugat amb l'autonomia (des del punt de vista sil·làbic, vull dir) de cada estrofa, reflectida en els dos primers versos, i en la interdependència entre les dues, reflectida en els versos tres i quatre de cada una de les dues estrofes. És un plantejament interessant.
Una abraçada, Sibil·la!!! I bon... bé, el que quedi d'estiu!
Salut,
Vicenç
Valoració mitja: 9.4
l´Autor
31 Relats
90 Comentaris
80575 Lectures
Valoració de l'autor: 9.55
Biografia:
El meu blog:http://paraulesimots.blogspot.com/