Cercador
Història d'una vida
Un relat de: TiamatPrimer vaig nèixer.
Vaig estar creixent una bona temporada.
Quan vaig descobrir la masturbació, vaig veure que era més distret que no pas crèixer, i ja no vaig crèixer més.
Quan tenia quinze anys, vaig decidir fer-me molt rica.
Als setze, no m'acabava de convèncer això de ser tan i tan rica, i vaig decidir fer-me molt pobra.
Als disset, vaig veure que tampoc em feia el pes, i vaig fer-me de la classe mitjana.
Llavors m'hi vaig sentir a gust, i als divuit, vaig tenir un fill.
Li vaig posar Mariano.
Quan jo tenia vint anys, en Mariano estava jugant amb un xupaxup a la boca, va caure a terra, es va clavar el xupaxup a la gola i es va morir.
A partir d'aquell moment, la relació amb el meu fill es va tornar molt distant.
Ens assèiem a banda i banda de la taula, mirant-nos, però jo em sentia incòmode, i crec que ell també.
Al cap d'un any de tanta tensió, vaig agafar el patinet que li volia regalar quan fes els cinc anys, i me'n vaig anar a fer la volta al món.
Com no sabia frenar-lo i al cap de dos dies tenia molta gana, vaig saltar del patinet, i suposo que a hores d'ara encara corre.
Vaig menjar a un restaurant que es deia Buenas Migas i em vaig enamorar.
Però com que ell de mi no i tenia una mica de son, vaig anar-me'n.
Això va ser el dia que es va cremar el Liceu, i vaig començar a fumar.
Durant tres anys, només vaig fumar.
Vaig fumar una mica de tot, menys ferro, que mai se m'encenia bé.
Quan tenia vint-i-quatre anys, vaig tenir un fill amb un frare.
Li vaig posar Sangria.
Quan ella (era una nena) va fer dos anys, em va vomitar a sobre.
Amb vint-i-sis anys i una vomitada a sobre, em vaig ofendre molt, vaig donar la Sangria a l'orfenat del frare, i vaig comprar-me un piano.
Vaig passar-me quatre anys a dins el metro de Barcelona (línia verda) tocant el piano. Com que la gent ja em coneixia, perquè no podia moure'm de vagó, de tant en tant feia concerts privats.
El de la Mercè va tenir molt d'èxit.
Un caçatalents va veure'm, i va dir que em trucaria, però com que el mòbil me l'havia deixat al Buenas Migas, no vam arribar a parlar mai més.
Vaig deixar la meva carrera com a músic de talent, i vaig revendre el piano. Amb els diners, vaig comprar-me unes orelles de mickey mouse.
Vaig intentar trobar feina a un supermercat, però sempre em deien que no.
Un dia vaig mirar-me a un mirall, i vaig decidir treure'm les orelles de mickey mouse que havia oblidat que portava posades.
Em van començar a ploure moltes ofertes per treballar a un supermercat, però vaig tenir un fill i no vaig poder acceptar-les.
Jo tenia trenta anys, i li vaig posar PollyPocket, però li dèiem Polly per avergonyir-lo.
Als trenta-dos vaig recordar-me que era fill de l'amo d'un supermercat, i li vaig regalar en Polly per Nadal.
Vaig trobar-me un patinet a les escombraries, i vaig decidir dur a terme el meu somni de joventut.
Donar la volta al món.
Vaig decidir fer-la pel pol nord, que així aniria més ràpid, i amb un parell de setmanes ja vaig estar.
No vaig conèixer ningú interessant.
Vaig anar a viure a Las Vegas.
Vaig decidir tornar-me a fer inmensament rica, però només sabia jugar al solitari i no me'n vaig sortir.
Llavors vaig comprar-me una gallina.
Ens vam casar, a Las Vegas mateix, i vam tenir un ou.
Vaig vendre'm l'ou, la gallina es va enfadar i va demanar el divorci.
Això era quan jo tenia trenta-cinc anys, i encara no ens l'han concedit.
Vaig tornar a la meva ciutat natal, per instal·lar-me de forma definitiva, trobar feina fixa, tenir una vida respectable.
Un dia vaig decidir anar a veure en Mariano, la Sangria i en Polly. La Sangria i en Polly no em van voler ni rebre, i en Mariano, tot i que m'esperava amb la mirada perduda, no va dir-me res. Em va saber molt de greu.
Vaig ingressar a les forces armades, a l'ejercito de aire.
Allà vaig conèixer l'Emilio.
Vam tenir una filla, li vam posar Maria Cristina.
Mentre érem a una missió de pau, la dúiem a l'avió i ens va caure a baix.
No l'hem tornat a veure, i els de l'exèrcit, a nosaltres, tampoc.
Durant tres anys, vam estar vivint darrere una columna.
Vaig liar-me amb el príncep, però va saber allò de la gallina de Las Vegas, i va dir-me que era un passat massa estrany.
L'Emilio va saber això del príncep, i ens vam separar.
En Mariano em va acollir a casa seva.
Per aquella època vaig fer els quaranta.
Durant un any vaig tenir la crisi dels quaranta anys, llavors als quaranta-un ja se'm va passar.
Vaig aprendre a xiular.
Els d'un hotel em van contractar, i a les nits feia actuacions. Jo xiulava, i una cabra ballava al meu voltant.
Quan em vaig menjar la cabra, em van fer fora.
Vaig comprar-me una agenda per organitzar-me el temps.
El dilluns, em tocava anar al supermercat. Però com que encara em quedava cabra, no hi vaig anar, i vaig llençar l'agenda.
Vaig fer una cançó de l'estiu. Deia "uoo oo, la platja i el sol, uoo oo, et vull fer l'amor". La versio en castellà deia "uoo oo, la playa y el sol, uoo oo, calientan mi amor", i en anglès "uoo oo, uoo o, uoo oo, uoo o".
Vaig fer quaranta-dos anys, i ningú em va regalar res.
Vaig anar a ingressar uns diners al banc, i vaig robar un bolígraf.
Em van tancar a la presó durant dos anys.
Quan vaig sortir, em vaig comprar unes sabates.
Llavors va explotar el món.
Comentaris
-
JAJAJAJAJAJA[Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 07-11-2004
Ets la pera, noia! Ja sé que és antiquat, però demostres que en literatura gairebé tot és possible. Que superin això els de la Gerra (perdó, Guerra) de les Galàxies!
Visca la teva imaginació!
Salut i fins una altra
Vicenç -
m'agradava + l'altra[Ofensiu]rosaur | 05-10-2004 | Valoració: 8
sí m'agradava + la biografia que tenies penjada abans aqui al costat
-
eqhes | 01-10-2004 | Valoració: 10
Vale, ja... jajajaj; vale, aquesta rialla era l'última, en serio (...jajaj...).
M'encanten les teves 'històries de la vida' (això et dono permís per fer-ho servir com a títol d'un recopilatori de totes ;-P - si'l vens m'avises que'l compro, jajaj). M'he rigut molt amb aquest relat. També m'agrada la teva biografia per al futur, molt interessant; de fet, et volia felicitar personalment, però com que no dones dades personals, doncs ho faig ara :-D.
Fins aviat!! -
jajajajajaajajaja[Ofensiu]FRAN's | 29-09-2004 | Valoració: 9
grandiloqüent relat amb grandiloqüents rialles (com a mínim x part meva...). tot i k en algun punt me perdut breument (a akestes hores de la nit no es pot esperar més del meu caparró) ha estat molt distret (sobretot la mort del primer fill, divertidissima).
molt bo el final, potser casualment te algun punt d'assemblança amb la teva futura biografia.
com sempre: segeix escrivint. x moltres rialles
FRAN's -
jajajajaja[Ofensiu]ximxim | 27-09-2004 | Valoració: 9
lu del Polly i la gallina, lu millor!! he rigut molt, molt divertit!
Mercè
Valoració mitja: 9
l´Autor
![Foto de perfil de Tiamat Foto de perfil de Tiamat](/imatges_autors/8792.jpg?rnd=937486729)
321 Relats
1499 Comentaris
688758 Lectures
Valoració de l'autor: 8.87
Biografia:
també al bloc d'europa de l'esttransiberia.blogspot.com,
a la revista
Revista Est'
i al mail
tiamat_relats@yahoo.es
Laura Bohigas, del 85. He estudiat filologia eslava i, en el meu temps lliure, viatjo als Balcans. Visc a Barcelona, però no en sóc. I més coses, però en l'essencial, poc més
Entre els 19 i els 22 anys vaig escriure 321 coses i les vaig anar penjant aquí. Ara m'he calmat i escric de tant en tant, però no ho penjo aquí. Llegeixo molt.
Últims relats de l'autor
- Martin (el sant)
- Un dia i mig a Belgrad
- Tres dinou (4a part)
- Tres dinou (3a part)
- Tres dinou (2a part)
- Tres dinou (1a part)
- Història en quatre temps
- 16 contes que comencen per la frase "Em treu la polla de dins"
- Per la nit
- Un conte curt fet a dins del metro
- Poema tendre entre Sant Celoni i Sils
- Sobre rebels sense causa i rebels amb causes estúpides
- Sobre arribar aviat a classe
- Records d'un carrer del meu poble
- L'edifici