Cercador
El món damunt
Un relat de: Jordi Domènech i MontanéOh, que maco era quan
de refiló et mirava,
i m'anava amagant
i ni te n'adonaves
Era bonic el sentir
que alguna cosa passaria,
que l'oportú devenir
amb tu m'ajuntaria.
Podríem haver cantat junts
i haver ballat un valset,
hauríem arribat tan amunt
i ara només miro la paret.
Era maco quan quedava
ni que fos només l'esperança,
quan encara somiava
que s'apagaria la recança.
Oh, preciós el teu cabell
que tan volia acaronar,
ara jo sóc un rebel
que no accepta que vas marxar.
Podríem haver sigut només un
a la llum de la lluna,
ara se'm cau el món damunt
i ja són quarts d'una.
l´Autor
13 Relats
10 Comentaris
12281 Lectures
Valoració de l'autor: 9.40
Biografia:
Vilafranquí del 85... poc literat, mes aviat musicat. és a dir, més donat a escoltar que a llegir. tranquil, silenciós i tímid, no se si destaquen aquestes coses als meus escrits.aficionat als canvis de color de cabell
a antònia font
a kraftwerk
a les carreres de cotxes
i al lego.
vos estim a tots igual.