Cercador
El dia que va despertar
Un relat de: Marina Ramírez GallardoEm vaig dirigir a la sala del piano. La música que sentia era en part ressentida, en part alegre, en part trista. Però des de la primera nota vaig saber que era ell. Després de tres dies al llit plorant, allò era una gran noticia.
La seva figura no es bellugava però els seus dits anaven i tornaven ràpidament sobre les tecles del piano. Vaig caminar fins a arribar a ell, que de seguida va sentir la meva presència i va néixer el silenci:
- Com et trobes? - vaig dir jo.
- Millor. - no va fer servir la paraula "bé", si no "millor", que també podia significar "malament". - Ja no em surt aigua. - va dir assenyalant-se als ulls - a vegades fins i tot puc somriure.
La meva reacció en veure que s'ho prenia bé va ser somriure i acaronar-li la galta, per que si d'una cosa n'estava segura era que encara necessitava amor.
- Me n'alegro molt.
Em va faltar dir-li que per mi no era una alegria que es trobés millor, si no que havia tornat a viure.
Encara portava els ulls envermellits però la seva mirada inspirava força.
Allò em va fer sentir millor a mi també. Vaig començar a tocar notes perdudes al piano.
- Sonava bé. Era una melodia alegre. - vaig mentir a mitges.
-Ha sigut tot gràcies a tu. Si no haguessis estat sempre al meu costat, potser m'hauria suïcidat.
Allò ho va dir en broma, però simplement l'idea em va fer venir esgarrifances.
- Això no ho diguis si us plau. - vaig dir amb por.
- Ho deia en broma. - va somriure una mica i això li va donar confiança a sí mateix. - Però és del tot cert que no hauria sortit d'això sense tu.
Es va posar dret. Potser ja no volia estar més assegut a la cadireta del piano.
Es va posar dret i em va fer una abraçada. Els seus braços van rodejar-me per tota la cintura i vaig sentir el calor de les seves mans a l'esquena. Va recolzar el cap a la meva espatlla i va amagar la cara al lateral del meu coll. Jo lo volia donar un suport i el vaig envoltar amb les mans i li vaig fer un petó a l'espatlla.
- Gràcies per tot. - em va dir a l'orella.
El vaig enretirar per veure-li els ulls. Aquesta vegada transmetien una cosa que no entenia.
Els seus braços encara em rodejaven però la seva mirada em cobria més enllà. En aquell moment pensava que era un miratge, una imaginació, una perspectiva o una il·lusió, però ara se que no. Cada vegada el tenia més a prop. Els seus ulls em van regalar més sinceritat que mai, abans de sentir els seus llavis junts amb els meus.
Calor, dolçor, suavitat, tot. Ho vaig sentir tot. Allò no va ser un petó, va ser una carícia a l'ànima. Llarg, lent, dolç, suau, i tendre.
Les meves mans van anar a parar al seu coll. Acariciant-lo. Donant-li tot el que se que demanava.
I amb molta cura es va allunyar de mi la distància suficient com per veurem els ulls.
- Per què has fet això? - li vaig dir jo.
- Per que aquella noia que està amb mi en els moments crítics i mai deixa de creure és la que porto esperant tota la vida. I si t'has deixat fer aquest petó amb el que t'ho dono tot, és per que tu també m'esperaves.
Comentaris
-
Realment poètic.[Ofensiu]JOANPG | 20-10-2008 | Valoració: 10
Allò no va ser un petó, va ser una carícia a l'ànima"
Aquesta frase em serveix per valorar-te com a una gran promesa
en l'art de l'escriptura.
No em poso en si hi ha faltes d'ortografia ni de sintaxi. Gent molt més preparada que jo ja t'ho diran i tu ho acceptaràs com ho fem tots els que ens falta molt per aprendre.
Jo m'he fixat en aquesta expressió que m'ha encisat .
Una forta encaixada de JOANPG.
-
UN AMOR[Ofensiu]EULALIA MOLINS ARAGALL | 14-10-2008 | Valoració: 8
Que neix de l'amistat, una amistat que ha superat una dura proba i finalment dues persones que s'han esperat i s'han respectat. Un relat d'amor i tendresa.
l´Autor
![Foto de perfil de Marina Ramírez Gallardo Foto de perfil de Marina Ramírez Gallardo](/imatges_autors/740984.jpg?rnd=1945009806)
28 Relats
64 Comentaris
28749 Lectures
Valoració de l'autor: 9.52
Biografia:
No tinc massa a dir sobre mi. Simplement que vaig trobar aquesta pàgina per casualitat, ni tan sols recordo com exactament, em vaig entusiasmar en veure que em van publicar allò que vaig enviar, i des d'ahleshores, tot el que he volgut penjar ho he pogut penjar.Vaig quedar entre les 10 millors histories de tota Catalunya d'entre 500 histories acabades i vaig guanyar el premi territorial del concurs de Ficcions en la seva tercera edició.
He guanyat altres certàmens de l'escola i continuu escribint per gust. Espero fer-ho bé.
marina.bsk@hotmail.com
http://www.fotolog.com/luna__demar
http://guspiresdemagia.blogspot.com
Últims relats de l'autor
- El cor, les lletres i el paper
- Guspires de màgia -5-
- Guspires de màgia -4-
- Guspires de màgia -3-
- Guspires de màgia -2-
- Guspires de màgia -1-
- La lluna del meu sol
- El dia que va despertar
- Per què viure sense un somni?
- Bufa el vent
- Res
- Demana un desig
- Se l'emporten les onades
- Si tanques els ulls
- Poc a poc, sobre el camí ple de dubtes