Cercador
DEGOTALLS
Un relat de: Jordi Abellán DeuAquest matí he sortit a caminar
acompanyat de dues bones amigues.
Hem anat seguint el camí de sempre
i, tot i així, m’ha semblat tot nou.
Potser la primavera que s’atansa.
Potser les primeres papallones.
Tal vegada els arbres en flor.
O tan sols… tan sols era jo?
Volia veure, arribant ja al final de la caminada,
els Degotalls amb la seva cortina de molsa.
Veure aquella espurna de llum en cada gota
i el petit, lleuger so de cada una al caure.
Crec que hauré estat uns instants solament
gaudint del petit gran espectacle de l’aigua.
Contemplant i emportant-se un record digital,
hi havia allà una noia recolzada en un arbre.
Ja estava a punt d’anar-me’n quan,
gairebé sense adonar-me’n, he dit:
“Que bonic.”
Abans de girar cua m’he endut un nou regal.
La noia de l’arbre m’ha mirat i ha somrigut.
acompanyat de dues bones amigues.
Hem anat seguint el camí de sempre
i, tot i així, m’ha semblat tot nou.
Potser la primavera que s’atansa.
Potser les primeres papallones.
Tal vegada els arbres en flor.
O tan sols… tan sols era jo?
Volia veure, arribant ja al final de la caminada,
els Degotalls amb la seva cortina de molsa.
Veure aquella espurna de llum en cada gota
i el petit, lleuger so de cada una al caure.
Crec que hauré estat uns instants solament
gaudint del petit gran espectacle de l’aigua.
Contemplant i emportant-se un record digital,
hi havia allà una noia recolzada en un arbre.
Ja estava a punt d’anar-me’n quan,
gairebé sense adonar-me’n, he dit:
“Que bonic.”
Abans de girar cua m’he endut un nou regal.
La noia de l’arbre m’ha mirat i ha somrigut.
l´Autor
![Foto de perfil de Jordi Abellán Deu Foto de perfil de Jordi Abellán Deu](/imatges_autors/1037863.jpg?rnd=2004022913)
149 Relats
250 Comentaris
105002 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86
Biografia:
M'agradaria dir que sempre m'ha agradat escriure. Però no puc.Vaig començar a escriure petits pensaments en forma de pretesos poemes, i dic això de pretesos perquè no em considero poeta, quan ja tenia algun que altre anyet.
El que si vull que sapigueu, és que escriure m'ha ajudat molt a intentar, que no aconseguir, posar d'acord el garbuix de dalt del sostre, si preferiu la part pensant, amb la part que batega, "boom, boom, boom.", que diu el Peter Gabriel en la seva meravellosa cançó Solsbury Hill.
En fi... Que potser abans de morir alguna cosa hauré après i de moment estic content amb intentar-ho.
Una abraçada relataires.
Jordi
P.D.
Algun cop he pensat en comentar algun dels relats que llegeixo d'una forma més personal al relataire. Potser algú de vosaltres pot haber-ho pensat al llegir alguna cosa que jo hagi escrit.
Només per si voleu us deixo una adreça de correu electrònic pel que vulgueu comentar, dir, criticar, o el que sigui que us vingui de gust.
jordiabellan@gmail.com