Cercador
Alice
Un relat de: magdaCada dia es llevava a la mateixa hora, es rentava la cara, es pentinava, es vestia, esmorzava, preparava els entrepans per als nens i el cafè per al seu home, donava menjar al canari, netejava la cuina, anava a treballar; en tornar cap a casa parava per comprar, preparava el dinar, dinava amb els fills, netejava la cuina, posava una rentadora, endreçava la roba ja seca, fregava el terra, regava les plantes de la terrassa, ajudava els nens amb els deures, trucava a la seva mare, revisava les factures, contestava els mails de les amigues, feia la llista de compres per a l’endemà, preparava el sopar, sopava amb la família, netejava la cuina, llegia un conte al nen més petit, renyava els nens grans perquè sempre ho deixaven tot desordenat, es dutxava, feia l’amor amb el marit, es posava la crema per a arrugues i se n’anava a dormir.
Un dia ja no es va tornar a llevar.
Quan els fills, filles, néts, netes, amics, amigues i altres coneguts i conegudes van haver marxat, el seu home -que ho havia estat durant cinquanta-cinc anys- va obrir l’armari on creia que ella guardava els jerseis d’hivern. De dalt a baix l’armari estava ple de fulls de paper escrits amb una lletra menuda, ordenada i incomprensible. Se’ls va mirar sense entendre d’on havia tret ella el temps per escriure tot allò i va decidir -com que era massa complicat llegir-los i els ulls ja li fallaven una mica- que els faria servir per posar-los al terra de la cuina després de fregar: segur que a ella li hauria agradat la idea.
Un dia ja no es va tornar a llevar.
Quan els fills, filles, néts, netes, amics, amigues i altres coneguts i conegudes van haver marxat, el seu home -que ho havia estat durant cinquanta-cinc anys- va obrir l’armari on creia que ella guardava els jerseis d’hivern. De dalt a baix l’armari estava ple de fulls de paper escrits amb una lletra menuda, ordenada i incomprensible. Se’ls va mirar sense entendre d’on havia tret ella el temps per escriure tot allò i va decidir -com que era massa complicat llegir-los i els ulls ja li fallaven una mica- que els faria servir per posar-los al terra de la cuina després de fregar: segur que a ella li hauria agradat la idea.
Comentaris
-
Tens[Ofensiu]allan lee | 13-02-2014
un estil fresc i àgil, i unes idees originals. La vida sebla una crueltat en aquest relat, o simplement una tràgica comédia. En tot cas, brillant.
a -
Cada dia un dia[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 12-02-2014 | Valoració: 10
Cada dia és un dia ple d'hores. La protagonista del relat ho sap prou bé. Però li manca alguna cosa, la felicitat? No ho sé. Potser ja li va bé així. I com que era així i durant tants anys, al seu marit no li sembla malament empaperar el terra dels escrits d'ella. Cinisme o tantsemenfotisme? Un relat magnífic Magda! Fa pensar i alhora gaudeixes amb l'escriptura tan àgil que ens regales. Una abraçada.
Aleix
l´Autor
![Foto de perfil de magda Foto de perfil de magda](/imatges_autors/1038577.jpg?rnd=1701211043)
45 Relats
108 Comentaris
34029 Lectures
Valoració de l'autor: 9.83
Biografia:
We are what we pretend to be, so we must be careful what we pretend to be.Kurt Vonnegut