Cercador
A la llibreta del temps.
Un relat de: onatgeA la llibreta del temps.
A la llibreta del temps
notes a peu de pàgina,
esborranys que mai no
seran engendrats a escrits.
Pàgines sense esmenar...
Unes al costat de les altres.
A la llibreta, somnis i records,
temps passat i vida caducada.
Porró de mots amb accent de grau.
Partides de naixement
i partides de defunció.
Roses i espines.
Domicilis provisionals.
A la lluita del temps
una gran finestra
oberta o tancada segons el temps.
I venen dies de grill
i tot el que és negatiu canta
i canta i tornarà a cantar...
M'agrada el renec de viure,
però no en vull fer
una blasfèmia.
Dies d'anar a peu
i no arribar en lloc.
La tristesa no es pentina
ni es renta ni treu
el ventre de pena...
A la llibreta del temps
el testament vital,
l'alegria i l'anar morin
una miqueta cada dia.
onatge
Comentaris
-
com sorra entre les mans [Ofensiu]Avet_blau | 21-08-2009 | Valoració: 10
Com una llibreta,
a la que es van arrancant pàgines,
i la vida s'escola,
com la sorra entre les mans.
Un llibre, en que cada capitol,
son queixelades de la vida,
fins arribar al darrer troç,
un os, ressec i abandonat.
Avet
-
Com t'ho fas[Ofensiu]Nonna_Carme | 21-08-2009
per a escriure tan bé i, al mateix temps, ser tan prolífic? Em sembla que la meva musa o ha desaparegut o està de vacances.
Un poema una mica depriment però molt real.
A poc a poc ja t'aniré comentant els altres.
Una abraçada, onatge.
Nonna_Carme -
la vida[Ofensiu]Nyanga | 21-08-2009
si tots en siguessim concients que cada dia que passa anem morint una miqueta, ens comportariem molt diferents...
m'ha agradat llegir sobre la vida de la manera com tu ho has escrit..
una abraçada efimera com la vida mateixa, com la mort...com tot.
-
les ones del temps...[Ofensiu]Fidel | 18-08-2009
Hola Onatge !
M'agrada molt aquest poema estremidor i concís alhora. Concís perquè amb poques línies hi poses tot un recorregut vital, de prinicipi a fi, tot el que no podem dir però que ens deiem constantment nosaltres mateixos.
M'agrada també la imatge de la llibreta perquè és tangible, real i... bonica.
El final ? el final commou perquè és ben real. Per mi, sincerament, si el poema hagués "acabat bé"..., no m'hauria arribat tant. Colpidor com la vida mateixa.
No oblidis mai la teva llibreta i guarda-la ben endins.
Et seguiré llegint.
Una abraçada,
Fidel
p.s: sobre el pas del temps, et recomano Joan Vinyoli, però em penso que segurament ja el deus conèixer (la seva poesia, clar...).
p.s 2: m'agrada la teva fotografia. Jo treballo en platges però no se endevinar on és, i l'espigó..., bé, hi ha tants espigons a les nostres platges que no és cqap piosta, jajaja; bé, m'agrada l'estat de la mar i el color del dia... -
Esperança i vitalitat[Ofensiu]Sergi Elias Bandres | 18-08-2009 | Valoració: 10
Sembla com si la llibreta de la que parles fos la pròpia vida. A mi em passa que em tiro estones aferrat als apunts, quan no em decideixo o no vull publicar res, i somnio en va. Tinc la necessitat de que algú em llegeixi per somniar de debò.
La segona part és trista, sembla com si anéssis a la deriva, sense poder agafar-te a cap branca d'aquelles que dónen esperança i més tard vitalitat.
Amunt!
Sergi
-
La vida en un poema![Ofensiu]brins | 16-08-2009 | Valoració: 10
Aquesta llibreta del temps, on escrivim tots diàriament, és plena de paraules que mai no podrem oblidar, són NOSTRES. Per més plena de mots que la tinguem, mai no en podrem esborrar cap.
No desitgem, tampoc, que s´acabin els fulls en blanc, volem escriure-hi nova vida perquè l´estimem, perquè tot i que tingui moments dolorosos, n´hi ha d´altres de felicitat que volem mantenir o retrobar.
Una abraçada,
Pilar
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de onatge Foto de perfil de onatge](/imatges_autors/484750.jpg?rnd=1310429150)
462 Relats
846 Comentaris
403004 Lectures
Valoració de l'autor: 9.83
Biografia:
Sóc nascut mortal amb data de caducitat, però mentre tant navego a rem per la vida i estimo i sóc feliç, no ho digueu a ningú em prendrien per boig...Escriure és com respirar, aigua per la set, és el far que sempre em duu a la meva platja...
Abans el meu cos no sigui un eco de foc i cendra... VISC.
No ajornis el viure. Viu i estima en grandesa i en profunditat. Estimar no té sinònim.
(la data de publicació dels poemes no es correspont amb la que foren escrits)
GRÀCIES PELS VOSTRES COMENTARIS. EL GUST ÉS MEU I LA PACIÈNCIA ÉS VOSTRA.
Per al que convingui, no mossego.
onatge@gmail.com
onatges.blogspot.com