Cercador
Tan a prop i tan lluny a la vegada
Un relat de: NefertitisT’he recordat, t’he sentit tant a prop... Però de sobte una sensació de calfred m’ha bescanviat aquest record i t’he sentit tant lluny...
Però no cal enganyar-se amb quelcom que mai ha existit; pensar per un moment que has estat i ets especial per ell, doncs de la mateixa manera que tu el rememores a cada hora, a cada minut del dia, ell no. Simplement viu la vida i la gaudeix amb persones distintes.
La teva innocència t’ha fet fantasiar e idealitzar aquells moments que per tu varen ser únics e irrepetibles; quan senties el teu cor taquicàrdic, els teus sentiments com confeti dins del cos... I ara, tan sols et queda el record, el dolor del cor encongit i les llàgrimes que regalimen davall la teva galta.
Mires el cel del vespre enfosquit per la grisor d’uns núvols plujosos que deixen caure amb força gotes menudes però notables. Sents la puja al teu rostre, a la teva roba mullada. Vols córrer, tens ganes de plorar, de cridar ben fort que no tens el cor d’acer... I, prens consciència de la teva debilitat, de les teves pors i tornes a casa. T’asseques i amb la companyia de la soledat escrius, plores, t’alliberes...
Algun dia podràs fer brillar a algú, et sentiràs especial al seu costat i serà recíproc. Llavors, tal vegada podràs dir que has conegut l’amor.
Però no cal enganyar-se amb quelcom que mai ha existit; pensar per un moment que has estat i ets especial per ell, doncs de la mateixa manera que tu el rememores a cada hora, a cada minut del dia, ell no. Simplement viu la vida i la gaudeix amb persones distintes.
La teva innocència t’ha fet fantasiar e idealitzar aquells moments que per tu varen ser únics e irrepetibles; quan senties el teu cor taquicàrdic, els teus sentiments com confeti dins del cos... I ara, tan sols et queda el record, el dolor del cor encongit i les llàgrimes que regalimen davall la teva galta.
Mires el cel del vespre enfosquit per la grisor d’uns núvols plujosos que deixen caure amb força gotes menudes però notables. Sents la puja al teu rostre, a la teva roba mullada. Vols córrer, tens ganes de plorar, de cridar ben fort que no tens el cor d’acer... I, prens consciència de la teva debilitat, de les teves pors i tornes a casa. T’asseques i amb la companyia de la soledat escrius, plores, t’alliberes...
Algun dia podràs fer brillar a algú, et sentiràs especial al seu costat i serà recíproc. Llavors, tal vegada podràs dir que has conegut l’amor.
Comentaris
-
Cal passar pàgina,[Ofensiu]free sound | 02-04-2011 | Valoració: 10
cada dia,
per escriure amb alegria.
Potser ja brilles,
només cal treure
les conquilles
o encendre les cerilles.
Bufa fort,
escampa núvols,
mira el sol,
tots som com còdols.
Una abraçada assolellada i harmonitzada. -
Conèixer l'amor[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 29-03-2011 | Valoració: 10
Tens raó. Potser li manca conèixer realment l'amor, no deixar-se endur per l'emoció. L'amor, el gran tema, la gran incògnita. Però que bé has descrit els sentiments del protagonista. Gran relat que m'ha encantat. La teva prosa és molt fluïda, molt lírica i molt rica. Molt rebé. Una abraçada.
aleix
l´Autor
![Foto de perfil de Nefertitis Foto de perfil de Nefertitis](/imatges_autors/531772.jpg?rnd=1601843309)
105 Relats
126 Comentaris
87771 Lectures
Valoració de l'autor: 9.84
Biografia:
Nascuda en un vell paratge de muntanyes he buscat afligida un món on cercar la calma, la llibertat... Però en el fons, sempre he estat una persona híbrida, distinta a tot i a tothom. I davant d'aquesta nostàlgia, únicament he vessat llàgrimes amargues i m'he autoavdicat una condemna per ésser invisible davant d'un món perfecte, per la meva manera de concebre aquest. Però he perdut milers de trens, he viatjat al més enllà; però algú m'ha donat una embranzida... No sé qui sóc, on vaig... Únicament escric, perquè és en la poesia, en cada mot on puc ser tot allò que sempre he anhelat. L'únic port que aporta calma al meu cor.Últims relats de l'autor
- Et recordo
- Nit de Sant Joan. Cercant la màgia?
- Fractures
- Reflexió política psicològica
- 17 de juliol. Què ens està passant?
- Aturar-se per fer de nou un camí
- Una amistat, una muntanya russa?
- La crua i pura realitat
- Nits de festa, nits d'alcohol
- És un refugi
- Batalles perdudes. Aires de superioritat
- Quan sents que no gaudeixes de l'estiu
- Cansada, desenganyada de...
- 4 de setembre....
- A la seva cala estant