Cercador
Somriures d'amor
Un relat de: NefertitisTanco els ulls i et veig una i altra vegada. Camines lentament mentre jo t’observo. Els teus cabells voleien amb el vent i despullen el teu rostre deixant veure millor les teves faccions; el teu nas, els pòmuls, els llavis... Llavors em mires i és quan penetres la teva mirada amb la meva quan perdo el món de vista. Em somrius, et somric i només desitjo deixar-me anar als teus braços i besar-te amb tota la passió que envaeix el meu cos.
Obro els ulls, el timbre de la porta m’ha fet tornar a la realitat. Mig adormida obro la porta i per sorpresa meva ets tu. T’agafo de la mà, tremolosa, és com si fos un somni fet realitat, doncs ara desperta puc veure’t, sentir-te, acariciar-te. T’abraço amb tanta força que fins i tot et pregunto si no t’he fet mal. I tu de nou em somrius i em regales aquell dolç “t’estimo”.
He estat tant de temps esperant aquest moment; sí, aquest pessigolleig a la panxa, les abraçades i petons sincers... Sí, esperant conèixer l’amor.
Si hi penso detingudament no ho negaré, tinc por de que aquest foc s’apagui, que un dia jo ja no sigui qui rebi un teu “t’estimo” o al inrevés . Però saps? La vida és massa curta i els sentiments que floreixen dins meus són tan vius que m’oblido de la por i gaudeixo de cada minut i cada mil•lèsima de segon que visc amb tu, al teu costat.
De nou em somrius i jo també et somric.
Obro els ulls, el timbre de la porta m’ha fet tornar a la realitat. Mig adormida obro la porta i per sorpresa meva ets tu. T’agafo de la mà, tremolosa, és com si fos un somni fet realitat, doncs ara desperta puc veure’t, sentir-te, acariciar-te. T’abraço amb tanta força que fins i tot et pregunto si no t’he fet mal. I tu de nou em somrius i em regales aquell dolç “t’estimo”.
He estat tant de temps esperant aquest moment; sí, aquest pessigolleig a la panxa, les abraçades i petons sincers... Sí, esperant conèixer l’amor.
Si hi penso detingudament no ho negaré, tinc por de que aquest foc s’apagui, que un dia jo ja no sigui qui rebi un teu “t’estimo” o al inrevés . Però saps? La vida és massa curta i els sentiments que floreixen dins meus són tan vius que m’oblido de la por i gaudeixo de cada minut i cada mil•lèsima de segon que visc amb tu, al teu costat.
De nou em somrius i jo també et somric.
Comentaris
-
Que bé![Ofensiu]Mena Guiga | 05-05-2012
Sí, que ve. Quan s'està enamorat cal aprofitar-ho. I tant que s'acaba...el cos no ho podria suportar. Es passa, es veu, a l'amor. Però som humans i enamorar-se de tant en tant ens renova i dóna aquella intensitat a la vida!
Ens podem enamorar de persones.
I ara, penso, també de colors, d'una flor (és una flor de camamilla la del perfil, suposo. Al pati de casa, ara primavera i ara maig, hi ha calèncules taronges, també genials).
Estar enamorat/da i enamorar-se que no es perdi i es visqui.
Mena.
l´Autor
![Foto de perfil de Nefertitis Foto de perfil de Nefertitis](/imatges_autors/531772.jpg?rnd=1797936852)
105 Relats
126 Comentaris
87764 Lectures
Valoració de l'autor: 9.84
Biografia:
Nascuda en un vell paratge de muntanyes he buscat afligida un món on cercar la calma, la llibertat... Però en el fons, sempre he estat una persona híbrida, distinta a tot i a tothom. I davant d'aquesta nostàlgia, únicament he vessat llàgrimes amargues i m'he autoavdicat una condemna per ésser invisible davant d'un món perfecte, per la meva manera de concebre aquest. Però he perdut milers de trens, he viatjat al més enllà; però algú m'ha donat una embranzida... No sé qui sóc, on vaig... Únicament escric, perquè és en la poesia, en cada mot on puc ser tot allò que sempre he anhelat. L'únic port que aporta calma al meu cor.Últims relats de l'autor
- Et recordo
- Nit de Sant Joan. Cercant la màgia?
- Fractures
- Reflexió política psicològica
- 17 de juliol. Què ens està passant?
- Aturar-se per fer de nou un camí
- Una amistat, una muntanya russa?
- La crua i pura realitat
- Nits de festa, nits d'alcohol
- És un refugi
- Batalles perdudes. Aires de superioritat
- Quan sents que no gaudeixes de l'estiu
- Cansada, desenganyada de...
- 4 de setembre....
- A la seva cala estant