Cercador
Somni d'una nit d'estiu
Un relat de: NuvolosaDormia plàcidament, tot i amb el neguit de saber que el despertador tornaria a sonar a les 7 per anar a treballar. Tot i així, un son plàcid regnava entre les quatre parets de l'habitació de l'Anna. Tot i ser a l'equador de l'agost dormia amb un cobrellit... No suportava no tenir res sobre la seva pell. Amb el pijama d'estiu i ben abrigada deixava descansar el seu cos cansat de treballar 12 hores cada dia.
Aquella nit, dormint com un angelet, el seu subconscient la va transportar a un món utòpic. De sobte es va trobar en una platja que li resultava familiar amb uns amics prou coneguts. Era a la tarda, la platja estava tranquil·la, no hi havia gaire gent. El mar deixava anar una flaire salada molt agradable al seu olfacte, les onades trencaven prop dels seus peus freds, de tan en tant l'aigua li arribava a mullar els dits... Una sensació de tranquil·litat i relax l'envaïa... El sol anava caient per anar deixant pas a la lluna. Un cel cada cop més rogent n'era el testimoni.
Les rialles, les converses animades, l'alegria dels amics... un moment per recordar. Les mirades d'en Pere... Notava com se li clavaven endins, li feien sentir aquell pessigolleig que gairebé tenia oblidat. De sobte se li va despertar un sentiment màgic. Al cap de poca estona la platja només va ser per a ells dos. El món va semblar desaparèixer per donar-los tot l'espai possible. Passejant vora la mar, compartint paraules dolces, sentint el tacte sobre la pell freda, acompanyats per la humitat salada de la mar. Semblava el passeig que marcava el seu camí. La sorra calenta de la platja, el sol amagant-se per deixar-los sols i els estels començant a brillar per donar-los llum... El seu espai, el seu moment...
De sobte el despertador va sonar. L'Anna el va parar amb un immens somriure dibuixat en el seu rostre... Sense gairebé moure's del llit va recordar aquell somni i va riure tímidament. Li hauria agradat que fos veritat però, malauradament no fou així. No va tenir més remei que començar un nou dia.... La feina l'esperava i potser també l'home de la seva vida en alguna platja solitària.
Comentaris
-
no estic d'acord amb[Ofensiu]Conxa Forteza | 06-08-2005
en Foster, l'amor també és un tòpic, més antic que anar a peu, diuen que hi ha poques ideas que siguin originals, totes donen voltes damunt lo mateix, el teu somni és molt maco, i si volies compartir-lo amb nosaltres agraïts hem d'estar ..
Una aferrada
Conxa -
Tens tota la raó[Ofensiu]Nuvolosa | 05-08-2005
Woles! jo tampoc et conec a tu però et dono total a raó. És un relat temàticament molt vist, molt suat... digue'm-ne com vulguis. Però, a vegades la vida dóna sorpreses agradables... Per tu i per a la majoria serà un relat molt dolent ple de tòpic i utopies d'adolescent però, per altres, enels quals m'hi incloc, significa molt més. Segurament no és el millor llocp er mostrar-lo, segur que haura sigut millor deixar-lo al calaix... De totes maneres per a mi té quelcom d'especial.
Un petonàs! -
fluix[Ofensiu]foster | 05-08-2005
Ho sento, em sap greu fer males crítiques, i estava a punt de deixar-ho perquè no et conec i no tinc prou arguments... però el relat és simple i innocent. El somni... un tòpic només acceptable en casos molt concrets, mai com a base de res. La platja, l'home, l'amor... no et sembla una mica massa carrincló?
Ja llegiré altres coses teves, a veure.
foster
l´Autor
![Foto de perfil de Nuvolosa Foto de perfil de Nuvolosa](/imatges_autors/85417.jpg?rnd=1083436596)
23 Relats
20 Comentaris
22668 Lectures
Valoració de l'autor: 9.30
Biografia:
Res, només us deixo la meva adreça per si us voleu posar en contacte amb mi:lnb_jess@hotmail.com
MOLTA LLUM!