Cercador
Silencis
Un relat de: Sibil·la de FortiàTe'n vas anar piulant ben baix, com un ocell. Tenies els ulls closos, les mans balbes, el cos que llanguia en un bleix feixuc. Ja no et pudia l'alè ni et traspuava suor a través de la pell distesa. Tot tu estaves sumit en un son profund que s'esvania. Volies reposar i no deies res, però tots volíem dir-te moltes coses. «Adéu», sobretot.
Mai t'havíem dit adéu. I tu ens ho havies dit tantes vegades... Ens donaves consells i ens agraïes la companyia. No ens feies cap retret. Semblaves un infant. Des de la primera visita al metge, senties com a poc a poc davallaven els castells que en un altre temps havies volgut construir. S'esfondraven els rajols i les finestres. No tenies el demà passat ni l'altre. Hi havia l'avui, potser el demà. Un trànsit que t'envaïa de records i reflexions. I t'estovava l'ànima.
Quan te'n vas anar, però, no hi havia cap consell. Cap gràcies, cap adéu, cap te'n recordes. Només hi eres tu. Que t'esmunyies lentament. Que panteixaves alt. I tots restàvem en silenci al teu voltant, mentre els teus pulmons engolien les darreres alenades d'aire. Érem molts, però ens sentíem sols. T'escoltàvem a tu que no ja no eres tu; i ens escoltàvem a nosaltres que tampoc érem nosaltres.
Vas respirar més fort. Jeies planer i el cap mirava cap enlaire. Els teus músculs, secs i pansits, van contraure's en un darrer esclat. No vam dir res.
Ens vam quedar amb la por. I amb el record. I amb la dolcesa amarga d'aquell que és conscient de la seva pròpia fugacitat.
Comentaris
-
Molt bé[Ofensiu]AINOA | 08-07-2005 | Valoració: 10
Es descrits molt bé, els ultims instans de angoixa fins a mori.
I lo malament que u pasa la gent que l'envolta.
M'agradat molt el teu relat.
Et vull donar las gracies per el teu comentari i el aclariment.
Una abraçada. -
silencis[Ofensiu]donablanca | 18-04-2005 | Valoració: 10
si, és molt emotiu i sensible,
pel meu gust l'abús de vocabulari culte l'encotilla i li fa restar força i agilitat -
silencis[Ofensiu]salvatore vinyatti | 12-10-2004 | Valoració: 10
L'he llegit. M'agrada i descrius molt bé tant les sensacions com el lloc. Tens fusta d'escriptora i esperem que no deixis mai d'escriure.
Una abraçada. -
Emotivitat[Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 13-08-2004 | Valoració: 10
T'esperava, ja. L'oblit era un bon començament, però no veia res més teu. Quan he vist que havies deixat algun comentari t'he cercat i bingo, dos relats més. Aquest és molt emotiu. Em recorda la mort del meu avi. Es va morir a casa, en companyia de tots, però com que jo era molt petitó no em van ni despertar. El cert és que em vaig despertar igualment. Amb el rebombori i tot plegat...
De moment, molt bo. Com a observació potser això que et comentava, molt en la línia de l'oblit. Bé, me'n vaig a llegir Els núvols vistos des de dalt. Fins ara!
Valoració mitja: 10
l´Autor
31 Relats
90 Comentaris
80575 Lectures
Valoració de l'autor: 9.55
Biografia:
El meu blog:http://paraulesimots.blogspot.com/