Cercador
Recomanació literària: L'Art d'Estimar
Un relat de: iong txonErich Fromm (Frankfurt,1900 - El Tessí,1980) psicòleg nordamericà d'origen alemany, va escriure uns quants llibres sobre la seva especialitat, la psicologia social. Cap a la dècada dels cinquantes es va publicar el seu assaig sobre l'amor: The Art of Loving que es va traduir als idiomes més parlats i també al català, uns anys més tard.
En aquest assaig es fa l'anàlisi d'un fenomen associat al reialme de les emocions, és a dir, més al cor que no pas al cap, amb un rigor i un mètode que reflectien el caràcter metòdic i disciplinat de l'autor.
A principis dels vuitantes, en una època en què aquest llibre va assolir una certa celebritat entre els joves de la meva edat, en vaig sentir a parlar a alguns amics que l'havien llegit. No va ser però fins després d'experimentar el meu primer desengany amorós que vaig sentir la necessitat imperiosa de llegir-lo, en busca de les claus per fer un aprenentatge que la vida m'acabava de demostrar amargament que, pel motiu que fos, no l'havia sabut adquirir encara.
El text està estructurat en quatre parts: Al primer capítol es qüestiona si realment podem considerar l'amor com un art, si no seria més aviat una emoció que ens envaeix o no independentment dels nostres esforços o de la nostra voluntat. Al segon, "la teoria de l'amor", el dissecciona amb un bisturí i fa l'anàlisi teòrica d'aquest sentiment. Els seus components: cura, responsabilitat, respecte i coneixement; els seus objectes o tipus d'amor: fraternal, maternal, eròtic, a si mateix i amor a Déu. El tercer capítol porta un títol que s'explica per si sol: "L'amor i la seva desintegració en la societat occidental contemporània". Després separa els conceptes de la teoria i els de la pràctica de l'amor. En aquest darrer capítol adverteix que no hi cal buscar cap recepta fàcil, a l'estil dels llibres d'autoajuda que s'havien començat a publicar als Estats Units. I malgrat tot, alguns dels conceptes que hi dóna em van quedar gravats fins al dia d'avui. En aquest quart capítol s'hi enumeren i expliquen les premises per a la pràctica de l'amor: disciplina, concentració, paciència, fe, coratge i activitat.
Un aclariment que l'autor fa amb tota honestedat arribat al punt de parlar de l'amor a Déu, en el qual s'extén especialment, és que ell personalment parteix d'una perspectiva "no teísta" -que no ateísta -en la seva visió del món. I, de fet, es veu clarament quan llegim la seva descripció d'aquesta relació en particular, com una de les formes de l'amor humà.
Un llibre, doncs, en el qual aquest expert en la psicologia social va posar sota el microscopi una matèria difícil d'analitzar, amb un resultat prou reeixit, al meu entendre. Es tracta d'un assaig de gran interès tant per l'objecte d'estudi com pel tractament que se'n fa. Perquè, al capdavall, hi ha algú que no estigui interessat en aprendre a estimar?
Comentaris
-
Com passa el temps![Ofensiu]polpa d'aire | 20-04-2013
Ara feia el xafarder i he trobat aquesta entrada! quina gràcia! Precisament tinc aquest llibre perquè me'l vas recomanar tu, ho recordes?
:D
gràcies!
Polpa -
Me l'he llegit[Ofensiu]llamp! | 26-06-2010 | Valoració: 10
Sí senyor, dels pocs llibres que he aconseguit llegir-me sencers. "L'Art d'estimar" és un clàssic d'Erich Fromm i un clàssic de la psicologia moderna.
Me'l va aconsellar la meva germana i me'l va deixar. El conservo encara. Em va semblar una eina molt pedagògica, en el sentit que les seves teories sobre l'amor són gairebé universals.
"L'Art d'estimar"és també un llibre d'un autor grec, no em diguis quin, o bé Homer o bé Plató o Sòcrates, no sé qui exactament.
Però és clar, ni punt de comparació amb el punt de vista contemporani, que ens exposa Erich Fromm.
Gràcies per la recomanació.
Centellejant!
-
Bona recomanació...[Ofensiu]Persona | 01-12-2009
El tinc encara a la capsalera del llit ( de fet tinc llibres per tot arreu) Crec que fàs una recomanació molt clara i molt ben estructurada.
A mi, com a tants també em va marcar, i el marcatge encara dura...continuu aprenent del que en essència considero l'únic art. L'art real, per entendren's. Tot i que cada vegada veig msés clar, que analitzar-lo és no més una manera de donar-li voltes per fora.
Crec que l'únic procediment d'aprenentatge és com a la llengau: La immersió!
El concepte psico o filo sofic que més em va impacatar va ser el de separativitat. Des de llavors miro de cercar el nucli, per no separa-me mai de rés.
Molt interessant, seguiré llegint els teus relats.
l´Autor
![Foto de perfil de iong txon Foto de perfil de iong txon](/imatges_autors/49262.jpg?rnd=239288169)
130 Relats
269 Comentaris
110547 Lectures
Valoració de l'autor: 9.64
Biografia:
EL DIAQuan arribarà el dia que esperem
-forjat en la nit llarga de la boca cosida-
al nostre crit de joia s'alçaran les muntanyes
i les aigües del mar ballaran la sardana.
El vent i la meva ànima, abraçats en la llum,
faran un sol ocell d'ales noves i immenses
que, volant amb el xiscle de tot el nostre poble,
obrirà l'avantguarda del cel sense tempesta.
Oh, quan arribarà el dia que esperem
-de tiges federades dessota un sol unànime-
arriarem les ombres dels anys i de la lluita
i el so de les campanes rodolarà per l'herba!
I no hi haurà repòs en les tasques diürnes
d'assegurar el futur i el pes de la collita.
Posaré el meu taló sobre la cançó antiga
i adreçaré més dolls devers l'home auroral.
Enterrarem la pedra del malastre i del dol.
Soleia teixirà potser el seu vel de núvia,
i les albes seran cabellera i espiga,
i, dempeus, els camins aplaudiran les branques.
Oh, quan arribarà el dia que esperem,
si cal m'obriré el pit i m'arrencaré el cor
per fer-ne un verd timbal i convocar les ales,
el silenci granat, les precursores marxes
Agustí Bartra
LES TOMBES FLAMEJANTS
Fou una pàtria, va morir tan bella
que mai ningú no la gosà enterrar
damunt de cada tomba un raig d'estrella
dessota de cada estrella un català.
Tan a la vora de la mar dormia
aquella son tan dolça de la mort,
que les sirenes dia i nit oïa
com li anaven desvetllant el cor.
Un dia es féu una claror d'albada
i del fons de la tomba més glaçada
fremí una veu novella el cant dels cants:
"Foc nou, baixa del cel i torna a prendre
ja ha sonat l'hora d'esventar la cendra
Oh pàtria de les tombes flamejants!"
Ventura Gassol
EL COMTE ARNAU
Ai, muntanyoles, degotants rieres,
arbres menuts, caminalets de pau,
tant que conec tesqueres i dreceres
i em costa tant de dir l'adéu-siau!…
És ben trist de girar sempre l'esquena
i ser bèstia de cau o de pendís!
És ben trist no mirar! Val tant la pena
d'estimar tot això del meu país!…
(…)
Jo quan vivia mai t'anomenava,
perquè jo creia que aquest nom que tens
o que m'havia d'escaldar la bava
o que m'havia d'esmussar les dents;
i ara no el dic, perquè si el cor s'aboca
a contemplar-te, em fa pensar la por
que en posar-me el teu nom aquí a la boca,
l'alè ha d'ennegrir-lo de carbó.
(…)
Arri, cavall, encesa companyia!
Tu, Comte Arnau, enceta la cançó,
sense parar, sense dormir ni un dia,
amb el nas dins del rastre del dolor!
I atabalant planures i muntanyes,
mort i viu, més voltant eternament,
amb la tenebra al fons de les entranyes,
amb la tenebra al moll del pensament!
Josep Mª de Sagarra
LE COLIBRI
Le vert colibri, le roi des colines
voyant la rosée et le soleil clair
luire dans son nid tisé d'herbes fines
comme un frais rayon s'échappe dans l'air
il se hâte et vole aux sources voisines
où les bambous font le bruit de la mer
où l'açoka rouge aux odeurs divines
s'ouvre et porte au coeur un humide éclair
Vers la fleur dorée, il descend, se pose
et boit tant d'amour dans la coupe rose
qu'il meurt, ne sachant s'il l'a pu tarir !
Sur ta lèvre pure, ô ma bien aimée
telle aussi mon âme eut voulu mourir
du premier baiser, qui l'a parfumée.
Charles Leconte de Lisle
Els Principis Divins, en català
Des que era nen, sento un gran desig de comprendre la realitat de les coses. Això era perquè havia de trobar la Paraula per recobrar la vida. Però no em sentia satisfet amb missatges pedagògics de paràboles i símbols, adaptats a la mentalitat de la gent de temps ja llunyans. Pas a pas, a través d'un curs difícil, el Cel em va guiar fins trobar el llibre dels Principis Divins. No sabeu la sort que teniu de poder accedir a una explicació ordenada i sistemàtica dels Principis Divins, la revelació donada per Déu pare i mare al nostre Pare, amb la facilitat d'un "click".
El meu primer poemari en paper:
Foc Nou - Reflexions del Tercer Mil·lenni
.