Cercador
Per la ciutat
Un relat de: Tiamat19.. 18.. 17.. 16.. ENTRA. He pujat al metro a Besós Mar, i m'he assegut. Darrere meu ha pujat una noia d'uns setze anys, s'ha assegut i ha començat a mullar una tovalloleta amb alcohol. Llavors no sé si se la posava sobre el llavi o sota el nas. Al cap d'una estona s'ha aixecat i s'ha canviat de lloc. Pocs moments després, s'ha tornat a aixecar cridant: mis llavees, alguien ha visto mis llaves? Iban con un muñequito, y una foto.. i s'ha acostat cap a un home: usted, senyor, tiene mis llaves? I l'home li ha respós que per quin motiu hauria de voler les seves claus. Dues parades després ha baixat, i davant meu, però dret, s'hi ha posat un noi, cabell fosc, una mica de barba, d'aquells nois que no són especialment guapos, però tenen un no sé què que els fa maquíssims, i durant unes quantes parades ens hem estat mirant de reüll. Llavors ell ha baixat, i jo no. He baixat a la següent, que era Passeig de Gràcia. He baixat pel carrer fins a plaça Catalunya, llavors he enfilat per carrer Tallers, a fer una ullada als concerts que hi ha, i gairebé ensopego enviant un missatge pel mòbil a un amic dient-li que n'hi ha un de mägo de oz aviat, i a la plaça Universitat m'he creuat amb en Rubianes, que s'estava dret al costat d'un arbre trucant per telèfon. L'he mirat, m'ha mirat, suposo que perquè duia unes sabates taronges taronges que em vaig comprar fa poc, i potser són manies meves, però crec que es veuen de lluny. He travessat el carrer baixant per ronda Sant Antoni, i una vella ha començat a cridar "rubiaaa, rubiaaa", he pensat que no es diriga a mi, perquè no sóc rossa, fins que llavors ha cridat "mariii, mariii", que m'ha confirmat que no es referia a mi, perquè no em dic mari, però he pensat que potser per aquesta dona jo era una noia rossa que es deia mari. De totes maneres, no m'he girat, i al passar per PcCity he entrat a comprar uns quants cds per gravar. M'he posat a la cua, darrere una noia amb un piercing petitíssim a la barbeta, i he vist com la cua del costat anava avançant, i la meva feia estona que era aturada, ja que la caixera tenia alguns problemes amb la màquina. Després d'uns quants minuts esperant pacientment, m'he canviat de caixa, i segons després la noia del piercing s'ha instal·lat a darrere meu exclamant "que petarda esa cajera", li he somrigut i he pagat. Llavors he anat tirant pel carrer on visc fins que he arribat a la botiga on fan fotos, i m'he fet fer unes quantes fotografies de carnet, que ara que comença el curs se'n necessiten moltes. Ha entrat un noi, i mentre jo esperava que sortissin les fotos, ha començat a parlar amb el botiguer perquè es volia canviar d'amena a movistar, però els de movistar deien que no podien perquè els d'amena encara no li havien donat la baixa. He pagat i he obert la porta de baix del meu bloc de pisos. M'he creuat amb un veí que no sé exactament de quin pis és, però que té un gos. He obert la porta de casa, i he entrat.
Comentaris
-
Barcelona[Ofensiu]Biel Martí | 21-09-2004 | Valoració: 8
Barcelona, encara que la vida quotidiana deu ser igual a moltes ciutats, fa que tot tingui un to especial (sentir parlar de les parades de metro, dels carrers, dels personatges...). M'ha resultat un relat molt simpàtic i estic totalment i absoluta d'acord amb el comentarista anterior, en Vicenç. I a més aquí no hi ha 3000 comentaris de manera que el meu es veu més, però he tingut ganes de comentar-te més d'un relat, ja que és cert que escrius bastant bé. Alguns relats semblen monòlegs (dels que estan de moda) però amb més gràcia literària. Ja callo, que és tard.
Biel. -
El valor[Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 19-09-2004
de tot allò intrascendent. Això demostra que la literatura pot prescindir de les grans històries de, per exemple, aventures, intrigues, gàngsters, ciència ficció, etc. etc. etc.
Et trobo sempre sorprenent, Tiamat. A altres autors cliques sospitant més o menys què hi trobaràs (la innovació, pel que he comprovat fins ara, sempre hi és, però les tendències costen de canviar). En el teu cas, en canvi, he de posar la ment en blanc i no imaginar-me absolutament res. Ets una sorpresa en tu mateixa. Per exemple, m'ha deixat amb un ? la foto que acabo de veure. Digues-me tros de sabatot, però exactament què representa?
Vinga, continua passejant per la ciutat, parlant de neuròtiques que perden les claus, de gent que sembla que et crida pel carrer però que en realitat no ho fa, i de gossos que prou podrien ser del veí... Bé, del veí, qui sigui.
Vinga, salutacions i fins aviat!
l´Autor
![Foto de perfil de Tiamat Foto de perfil de Tiamat](/imatges_autors/8792.jpg?rnd=789975945)
321 Relats
1499 Comentaris
688758 Lectures
Valoració de l'autor: 8.87
Biografia:
també al bloc d'europa de l'esttransiberia.blogspot.com,
a la revista
Revista Est'
i al mail
tiamat_relats@yahoo.es
Laura Bohigas, del 85. He estudiat filologia eslava i, en el meu temps lliure, viatjo als Balcans. Visc a Barcelona, però no en sóc. I més coses, però en l'essencial, poc més
Entre els 19 i els 22 anys vaig escriure 321 coses i les vaig anar penjant aquí. Ara m'he calmat i escric de tant en tant, però no ho penjo aquí. Llegeixo molt.
Últims relats de l'autor
- Martin (el sant)
- Un dia i mig a Belgrad
- Tres dinou (4a part)
- Tres dinou (3a part)
- Tres dinou (2a part)
- Tres dinou (1a part)
- Història en quatre temps
- 16 contes que comencen per la frase "Em treu la polla de dins"
- Per la nit
- Un conte curt fet a dins del metro
- Poema tendre entre Sant Celoni i Sils
- Sobre rebels sense causa i rebels amb causes estúpides
- Sobre arribar aviat a classe
- Records d'un carrer del meu poble
- L'edifici