Cercador
patxaran de la terra
Un relat de: silvia_peratalladaAvui que encara hi ets, avui que l'amistat torna a ser el que era abans, i que quasi m'atreviria a dir el que ha estat sempre, avui ja no trobo a faltar les nostres abraçades.
Perquè em fas sentir arrelada a la terra, d'una manera molt pura, o massa impura, la qüestió de moral és susceptible als cossos que la viuen, ja se sap.
Perquè el temps passa i no massa, i seguim essent nosaltres, i els records em vénen a la ment (sense poder estar ara i aquí, llavors i allà alhora) mentre em dius que la tendresa segueix estant al mateix lloc, no decau, i la mirem, mentre sona música francesa que no recordo...
Avui que encara hi ets, et vull dir que ja no et trobo a faltar.
Comentaris
-
El regust[Ofensiu]leitmotiv | 26-10-2009
Òxtia qué bó!!!!!!!!!!!
Porto llegint-lo i rellegint-lo dues hores perquè em recorda a alguna cançó que no acabo ni de desxifrar ni de concretar. Quin plaer Sílvia!! -
Joiós cant a l'amistat i a la vitalitat...[Ofensiu]Romy Ros | 09-10-2009 | Valoració: 10
però la teva protagonista que està molt arrelada a la terra haurà de recordar aquests dos aforismes:
1/ "De què serveixen les lleis sense els costums? " Horaci
2/ " Els pobles defensen més aferrisadament els seus costums que les lleis " Montesquieu.
Salut i revolta, sempre!
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=191198407)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....