Cercador
L'OMBRA DEL GAT
Un relat de: Pep Homar i GiolHi havia una vegada un gat. Va néixer al carrer i vivia al carrer, però era un gat una mica més llest que els altres. De petit la seva mare es va esforçar d’allò més en ensenyar-li a caçar ratolins i ocellets. El va portar a els llocs on s'acumulava l'aigua de la pluja i sempre podria veure si tenia set. El va ensinistrar a esmunyir-se dels perills i a no refiar-se massa dels humans, sovint alguns eren de mena traïdors.
El gatet, un bon dia es va adonar que ja havia esdevingut gat i va començar a campar per les seves. Aviat es va adonar que allò de caçar i beure aigua bruta no estava fet per ell.
Va recordar el que la seva mare li havia dit d’alguns humans, per tant això volia dir que n'hi havia que no eren dolents. Només calia trobar-los i que li posessin un nom.
Va trobar nens que li deien "vine mixeta ! " i després li clavaven una pedregada, homes que el volien enverinar i d'altres que li engegaven els gossos.
Un dia, estant assegut prenent el sol al davant d'una paret una senyora li posà un bol d'aigua i una mica de menjar.
L'endemà es va tornar a asseure al mateix lloc i la senyora va tornar a sortir i va donar-li aigua i menjar.
Mica en mica es van anar fent amics, a voltes la senyora li parlava :
- Ets tant negre que no sé si ets tu o la teva ombra !!! - i reia.
Molts nens el cridaven mixeta, però això no podia ser el seu nom. També havia sentit com alguna persona adulta, li deia al seu fill - Mira un miau ! . Però ell estava segur de que tampoc no es deia miau. Aleshores va pensar que la senyora que li donava menjar cada dia el devia anomenar d'alguna manera, però no ho sabia.
I així van passar les setmanes, els mesos i els anys. Cada dia el gat assegut davant de la paret fent una ombra tant negre com ell mateix. Va passar tant de temps que cada dia el gat feia ombra a la paret que amb els anys hi va quedar una marca. Per això si algun dia arribava tard la senyora el cridava :
- On ets Gatffity ?
I així va ser com finalment va saber el seu nom.
El gatet, un bon dia es va adonar que ja havia esdevingut gat i va començar a campar per les seves. Aviat es va adonar que allò de caçar i beure aigua bruta no estava fet per ell.
Va recordar el que la seva mare li havia dit d’alguns humans, per tant això volia dir que n'hi havia que no eren dolents. Només calia trobar-los i que li posessin un nom.
Va trobar nens que li deien "vine mixeta ! " i després li clavaven una pedregada, homes que el volien enverinar i d'altres que li engegaven els gossos.
Un dia, estant assegut prenent el sol al davant d'una paret una senyora li posà un bol d'aigua i una mica de menjar.
L'endemà es va tornar a asseure al mateix lloc i la senyora va tornar a sortir i va donar-li aigua i menjar.
Mica en mica es van anar fent amics, a voltes la senyora li parlava :
- Ets tant negre que no sé si ets tu o la teva ombra !!! - i reia.
Molts nens el cridaven mixeta, però això no podia ser el seu nom. També havia sentit com alguna persona adulta, li deia al seu fill - Mira un miau ! . Però ell estava segur de que tampoc no es deia miau. Aleshores va pensar que la senyora que li donava menjar cada dia el devia anomenar d'alguna manera, però no ho sabia.
I així van passar les setmanes, els mesos i els anys. Cada dia el gat assegut davant de la paret fent una ombra tant negre com ell mateix. Va passar tant de temps que cada dia el gat feia ombra a la paret que amb els anys hi va quedar una marca. Per això si algun dia arribava tard la senyora el cridava :
- On ets Gatffity ?
I així va ser com finalment va saber el seu nom.
Comentaris
-
Dades rebudes[Ofensiu]Concurs ARC de microrelats a la Ràdio | 07-11-2022
Moltes gràcies, el relat entra a concurs.
Comissió XIII Concurs ARC de microrelats -
Relat rebut[Ofensiu]Concurs ARC de microrelats a la Ràdio | 04-11-2022
Relat rebut, pendent de rebre dades.
Tal com demanem a les bases, ens calen les teves dades:
Els nous inscrits en aquesta convocatòria al portal literari hauran d’enviar un correu a concursos.arc@gmail.com, amb les dades bàsiques: el pseudònim relataire, el nom i cognoms, l'adreça, el DNI, la data de naixement i el telèfon de contacte.
Gràcies per participar.
Comissió XIII Concurs ARC de microrelats
l´Autor
![Foto de perfil de Pep Homar i Giol Foto de perfil de Pep Homar i Giol](/imatges_autors/7263.jpg?rnd=781029048)
27 Relats
59 Comentaris
37950 Lectures
Valoració de l'autor: 9.35
Biografia:
Vaig neixer a finals d'octubre del 1962, es a dir, ja tinc una edat.Sempre m'ha agradat escriure i voldria fer-ho més i millor, però per una banda no tinc més temps i per l'altra no en sé més.
Continuo buscant el temps i el coneixement amb interès.
Els meus éxits han estat un parell de concursos quan era jovenet i darrerament he estat guanyador del I concurs de Microliteratura de Santa Juliana, que organitzen una gent fantàstica d'Olot , vaig ser finalista del premi de contes Emili Teixidor l'any 2003 i he guanyat el Premi Set Plomes de Mollet del Vallès en la modalitat de narrativa catalana com a autor local.
Els meus fracasos, potser millor dit intents d'èxit, han estat tants que em faria pesat si us els expliquès.
Desde l'any 2005 sóc membre de la SCCFF (Societat Catalana de Ciència Ficció i Fantasia)
Si mai voleu comentar-me alguna cosa ho podeu fer a: pephomar@hotmail.es
I també podeu llegir-me a:
http://pephomar.blogspot.com/
Gràcies per llegir-me.
Últims relats de l'autor
- L'OMBRA DEL GAT
- L'arbre
- L'arbre
- Minimòrum VI (La crisi)
- Minimòrum V ( A ran de terra i prou)
- Minimòrum IV (Sortim rabent)
- Minimòrum III (Cap aquí i cap allà.)
- Minimòrum II (Jo no estic fet pel fred.)
- Minimòrum I (Ens ha caigut la grossa!!!)
- VENJANÇA
- L'orella
- Un diumenge qualsevol
- Qui m'ha robat ?
- Els nens
- Sospita