Cercador
Les mans de la meva àvia
Un relat de: AbsElla seia cada vespre a la cadira de vim de la cuina i tenia sempre un xiuxiueig estrany entre els llavis. Mai em vaig atrevir a preguntar-li de què parlava en aquells moments en que creia que cap orella podia escoltar-la. Les seves mans feien mitja de memòria, hi tenien traça, tot i que eren petites i aspres. Tremolaven. Estaven tan malmeses com l’escorça d’un roure que ja ha viscut prou temps, i quan les posava damunt les meves sentia com si les meves venes fossin els nervis d’una fulla que encara necessita molts anys per tornar-se caduca i caure de l’arbre.
.
.
l´Autor
![Foto de perfil de Abs Foto de perfil de Abs](/imatges_autors/505738.jpg?rnd=1367933670)
99 Relats
81 Comentaris
81290 Lectures
Valoració de l'autor: 9.76
Biografia:
Escriure em fa lliureÚltims relats de l'autor
- El temps perdut
- Les mans de la meva àvia
- Papallones al mes de juny
- Arrós bullit
- Cada set dies
- Milan 430
- L'home del temps
- B de Barcelona
- Parlant per parlar
- Hivern
- Tot el que vola algun dia serà lluny
- Gronxador de constància
- de mentides cosies la nit
- La vida és somni, i els somnis somnis són
- ... sorra