Cercador
Inquisició, Conferència Episcopal i altres brutoretes
Un relat de: Josep Bonnín SeguraVaig acabar l'article del setmanari passat fent una referència lleugera i suau en relació al batibull que ha organitzat la Conferència Episcopal Espanyola quan aconsella als seus fidels no votar ningú que hagi negociat amb ETA; segons ells uns assassins i aquí si que coincidim; malgrat a lo llarg de la història de l'Església Catòlica ha vessat prou sang arreu per imposar el seu ordre i assolir el poder necessari. Els seus antecessors i són molts, es mullaren les mans de sang per estendre el seu domini i control (Des de les creuades al tribunal de la Inquisició que en escriure més endavant).
Fent un viatge en el temps i no cronològic, de moment em situaré al 1691 i aquí a Mallorca, on el Tribunal de la Inquisició va fer els darrers autos de fe que acabaren entregant al braç secular (Els inquisidors s'estalviàvem mullar-se les mans de sang) a persones(anomenades xuetes) quan el seu únic delicte, segons ells, era tenir una religió diferent:la mosaica o jueva a la que no renunciaven. Tortura i foguera. El darrer condemnat a mort fou l'any 1720 fa 300 anys si no em fallen els càlculs.
L'Església Catòlica no ha emprat gaire la convicció per a difondre els seus missatges, ben al contrari, de manera coercitiva i repressiva ha estès el seu discurs de por i terror. Han creat un infern i l'han aplicat als que no combregaven amb les seves idees ajuntant-se amb el poder oficial per exercir millor el seu poder. En el sègle IV aconseguiren que a Roma, l'emperador Constantí el Gran declarés el cristianisme religió oficial de l'imperi (estratègia i màrqueting venen d'enfora, en aquells temps rebien subvencions de la Casa Imperial) i traslladant-nos a 1936 feren exactament el mateix, consentint portar baix pal.li a un general dèspota, dictador i assassí que aboca als ciutadans espanyols, al manco als que no combregaven amb "El espiritu del alzamiento nacional" durant 40 anys dins de la repressió i foscor acompanyat de tortures i assassinats i molts poques veus perteneixent a l'Església catòlica aixecaren la veu: cobraven del règim i no havien de mossegar la mà que els donava el pa.
No faré un repàs de la colonització d'Amèrica, que la realitzaren a cops de creu i d'espasa, perquè em sembla que és prou coneguda aquesta pàgina negra de la història d'Espanya; però sí afegir que encara paguen el preu d'aquella colonització. Reconec i no ho negaré que la colonització feta per altres països no fou exemplar (cap ho és), però això no justifica el que feren els reis espanyols durant la conquesta i colonització d'Amèrica i la brutal destrucció de pobles, vides i patrimoni amb connivència amb l'Església.
La procedència de la paraula religió prové del llatí: religare, que significa reunir, relligar, remembrar i quasi sinònim de reconciliació; l'Església Catòlica l'empra en sentit contrari i crea enfrontament, crispació i desunió. A més li és completament igual si per imposar el seu control i conviccions ha de jugar amb la vida humana, provocant morts que podrien ser perfectament evitables. Em refereix a la campanya que feren i continuen de no utilització del condó o preservatiu, com pugui ser a Àfrica, quan saben i coneixen la quantitat de casos de SIDA que desemboquen en la mort i que gran part dels que es contagien d'aquesta malaltia ho fan per transmissió sexual. Aquesta realitat no els altera la seva consciència pètria i gens compassiva cap a totes les persones que per les seves creences i no caure en "pecat" deixaran d'emprar aquell mètode anticonceptiu.
Escriure sobre la pressió que reben del Vaticà, alguns bisbes, capellans i teòlegs de la teologia de l'alliberació, que es troba a mil anys llum de la manera d'entendre la religió que té la Cúria Vaticana, donaria per escriure no tan sols un article, sinó un llibre.
El seu director general el pontífex Benet XVI que gestiona conjuntament amb els seus acòlits, el gran patrimoni de l'església, pacten amb qui els ofereixi les millors condicions per continuar executant el seu negoci. I la cúria espanyola no té cap mania a l'hora de recollir les prebendes i privilegis guanyats donant suport a una creuada sanguinolenta que assotà Espanya del 36 al 39 i després exercir els seus privilegis fins avui en dia, malgrat el 76 retornéssim a la democràcia i cap dels executius governants (del PP no és estrany) plantegessin la separació Església-Estat.
Jo sóc dels que vaig viure el nacionalcatolicisme en la seva màxima esplendor: Tot era pecat inclusiu els pensaments (els mals pensaments s'entén, segons ells). La menjada de cervell dels exercicis espirituals basats amb el terror a l'infern, que arropats per l'assignatura "Formación del Espiritu Nacional" crearia persones frustrades, sense autoestima, atemorits davant de tot i reconec que m'han costat molts d'anys fer bugada de tota la brutícia que m'encomanaren.
Avui tornen a mostrar el llautó. Són llops amb pell d'ovella. Sectaris i perillosos. Hipòcrites i mentiders que l'únic que els interessa és salvaguardar les prebendes, privilegis i els beneficis de la multinacional eclesiàstica que han muntat tergiversant tota l'ensenyança de Jesucrist.
Respect de cor l'opció (qualsevol opció religiosa mentre no s'intenti imposar a ningú) dels ciutadans catòlics, però em sembla totalment injust que un estat, en teoria aconfessional, continuï mantenint un concordat amb la "Santa" Seu i que part dels impostos dels ciutadans de l'estat espanyol, no catòlics com és el meu cas o d'altres conviccions religioses o simplement agnòstics o ateus, hagin d'anar a parar a les mans d'una estructura eclesiàstica que disposa i atresora uns dels majors i més valuosos patrimonis del món, i a més encara l'estan augmentant actualment (Els mateixos que prediquen l'església dels pobres: Juas i juas¡ i el seu màxim representant viu a dos palaus: un d'hivern i l'altre d'estiu i per la nostra mallorqueta, es gasten una fortuna amb l'obra de Barceló a la capella de la Seu i en Jaume Santandreu(capellà obrer que fou dels primers que renunciaren al sou que els hi entregava l'administració), se les veu canutes per aconseguir suports i ajudes per la tasca que fa amb els exclosos per la nostra societat opulenta i no gaire compassiva.
Josep Bonnín
Comentaris
-
Un article seriós i assenyat[Ofensiu]lluisba | 12-12-2008 | Valoració: 10
I contradic un comentari anterior: en efecte, l'església catòlica (i per extensió, el cristianisme) no ha aportat res de bo a la història.
Des del punt de vista ètic i filosòfic, el cristianisme és -no tan sols mediocre- sinó nefast. Em remeto a Niesztche i no cal que parli jo.
Si ara predica la llibertat de culte és perquè es troba fora del poder (almenys de forma oficial), però ha predicat just en contrari mentre podia fer-ho, sota l'empara d'un règim militar, autoritari i dictatorial. En buenas horas mangas verdes, com si diguéssim. Quina llibertat reclamen? La de rebre subvencions? La que han negat durant segles?
La llibertat de culte dels qui van enviar a la foguera, la presó o la vergonya... on era? La llibertat de culte dels pobles colonitzats per països cristians, on era?
No ens queda més remei, però, que acceptar que sempre hi haurà algú disposat a creure fantasies i mites. No tenen res de dolent en sí, sempre que hom ho fac a casa seva, privadament, i en la intimitat. Religió i preferències sexuals són equiparables. Masturbar-se i creure en Déu són sinònims. Els problemes venen quan sortim d'aquest àmbit, quan obliguem o aconsellem o induïm.
El futur és laic, i això no té marxa enrere. Només podrem conviue des de la laïcitat entesa en la seva acepció més profunda. Els déus ens han ajudat poc i han suposat bàsicament dolor, frustració i rencor. Deixem-los estar. Si algú vol creure en Barrufets, que ho faci. Però si us plau, que no molesti més. En cas contrari, caldrà revisar quin tracte donem a aquells qui no participen dels valors democràtics. -
No puc estar-hi més d'acord[Ofensiu]M.Salles | 12-12-2008 | Valoració: 10
En el fons i la forma.
Descobreixo aquest text perquè te'l destaquen i me n'alegro (lamento que tants textos bons em passin desapercebuts...).
Signo al costat teu. -
bomes intencions...[Ofensiu]lluisba | 11-02-2008 | Valoració: 9
Però tot i així l'església catòlica es fa indefensable. La suma de virtuds i pecats és tan desequlibrada que no hi ha res a dir. El 1936 es va posiciobar tan clarament que ara només lamento que no creméssin més esglésies. L'Espanya moderna necessita unes quantes purgues: la catòlica, monàrquica, la democràtica. Ara per ara, per desràcia, hem de votar el PSOE i despré ja en parlarem.
Perr cet: vares rebre la meva novel·la? Jo vaig rebre el teu llibre de poemes que trob exemplar. -
de tot hi ha a la vinya del senyor, no?[Ofensiu]qwark | 11-02-2008
Dono per descomptat que no volies fer un article imparcial sobre l'Església. Òbviament, tens tot el dret a expressar les teves opinions sobre aquesta institució, ja que alguns membres de l'Església també exerceixen la llibertat d'expressió (que no sempre han defensat pels qui no pensaven com ells), sobrepassant molts cops els límits de l'ètica, la justícia i la decència.
Jo no em remuntaria tan enllà com tu. Vull dir que no cal anar a buscar les barbaritats d'èpoques tan pretèrites. Es pot justificar que fa tres segles, tot anava a cop de garrot i l'Església tampoc feia res extraordinàriament cruel (vull dir que estaven en la línia d'altres bàrbats coetanis).
Centrem-nos millor en el present. En la ràdio de l'odi i la mentida, en els anacronismes, en els dèficits democràtics, en el tracte cap als homosexuals (ja sense entrar en allò de la palla en l'ull de l'altre...), en el seu menyspreu a la dona (que no és digna del sacerdoci), en els partits polítics que defensen els privilegis d'aquesta institució per damunt de la democràcia. Etc.
Ataquem aquesta Església, la dels privilegiats, la dels nostàlgics de temps passats i defensem en canvi l'altra església. La de les bases que treballen per un món més ètic, la de la parròquia de Vallecas, la dels teòlegs de l'alliberament, la de tants catòlics de base que estimen la seva institució i el missatge de Jesús però es porten les mans al cap cada cop que senten parlar els de l'altra església.
Crec que és important intentar tenir cura de separar. Més que parlar de l'Església en general, és millor opinar sobre accions concretes dutes a terme per persones concretes. Així es separa el gra de la palla i no ofens innecessàriament a persones que, de bona fe, es senten plenament integrades en la institució.
Valoració mitja: 9.67
l´Autor
![Foto de perfil de Josep Bonnín Segura Foto de perfil de Josep Bonnín Segura](/imatges_autors/7491.jpg?rnd=2018490341)
407 Relats
921 Comentaris
546634 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74
Biografia:
Vaig néixer a Ciutat de Mallorca l'onze d'agost del 1952.He escrit des del catorze anys.
Sóc un aprenent de poeta.
Col.labor a les revistes: "Furn-All-Lugg" i a "Espais...de res a poc", on s'ha publicat per fases el meu recull: "Cançó de l'home de les mans arrugades i altres poemes de llum" i just ara s'està publicant per fases el meu recull "Esbart de boires"
M'han publicat (abril 2007) el meu primer recull de poemes amb el nom de "Cadències quotidianes" Edit.Can Sifre-Col·lecció L'Argentera
Maig 2009 editorial Can Sifre-col·lecció L'Argentera-prosa, m'ha publicat el llibre de relats breus: "Sota la meva mirada"
He participat en dos llibres conjunts: "10x10 microrelats" Edicions de la Quadriga S.L. i a "Erotisme som tu i jo" editat conjuntament relatsencatala.cat/emboscall.
Febrer de 2008- es muntà una performance amb la seva professora de flauta travessera Ana Belen Sánchez , titulat "La flauta i la poesia", on es conjuntaren poemes , prosa poètica i música. Es feu a l'església de l'Hospital de Sóller.
r El projecte del llibre-homenatge a Miquel Martí i Pol està maquetat, tan sols pendent de correcció i impremta. Gràcies al 25 poetes i poetesses que han enviat els seus poemes. l'editor és en Toni Cardona, Editorial Can Sifre. El seu títol serà: "Flaires d'enyor". En memòria de Miquel Martí i Pol, un poeta del poble"
Novembre de 2010 he participat en el llibre "Garbuix de contes" editat per l'Associació de Relataires en Català i l'editorial Meteora; amb el conte: "Glasonia, Història d'una volva de neu" i molt orgullós d'haver pogut compartir el llibre amb diversos autors i autores als que tinc molta estimació.
Octubre 2011 Col.laboració en el llibre de diversos autors de poesia social i de denuncia "Tensant el Vers" publicat per Meteora amb la col.laboració de l'Associació de relataires en català. El meu poema és "El prodigi del poeta"
He participat en el projecte del meu amic-poeta Marc Freixas, el seu recull de poemes s'ha publicat amb el títol "El llarg camí d'escriure" .He tengut l'honor d'escriure l'epíleg i l'amic comú Vicenç Ambrós el pròleg. Des d'aquí vull felicitar a Marc, perquè ha aconseguit acomplir el seu/ un poc meu també/ somni.
Octubre 2012 particip al llibre conjunt "Llibertat" Associació de relataires en català, editat per Meteora, amb el poemes "Esclau silenci" i "Cadenes"
Desembre 2012 al recull de contes "Les estrelles" amb el conte "Starkia i la desaparició de les estrelles"
Estim la paraula, i escric perquè el món recuperi la sensibilitat perduda, retorni a la fantasia , i visqui d'una manera més lúdica la vida.Ja hi ha prou crueltat repartida.
Sóc terapeuta energètic. I treballo l'aromateràpia i el massatge. També la gemoteràpia i flors de Bach. Havent incorporat una teràpia energètica: Sanació reconnectiva
Fa 3 anys he fet la mestria de Reiki, mètode USUI.
M'encanta quasi tota la música , toc la flauta travessera.Admir a Miquel Martí i Pol
M'encanta el seu vers "Tot és possible, tot està per fer"
"És injust que el qui porta l'eterna cançó ho faci en veu baixa" diu un vers meu.
![Photobucket - Video and Image Hosting](http://i94.photobucket.com/albums/l112/osomimo/osomimo/Ala1.jpg)
Salvem de l'esfalt l'origen del Vol¡
Si voleu contactar amb mi, el meu e-mail: jkeops@hotmail.com
El meu bloc: Poemes de'n Josep
El meu darrer bloc creat: "Jo et portaré la llum"
Jo et portaré la llum
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
"Helena em va encadenar i jo he passat la cadena a Camps de tristor i a Itaca"
(descobreix què és "R en Cadena")
AQUEST RELATAIRE
AGRAEIX COMENTARIS SINCERS, CRÍTICS I CONSTRUCTIUS. TOTES LES OBSERVACIONS SERAN BENVINGUDES, SÓC AQUÍ PER APRENDRE I MILLORAR! GRÀCIES!
Últims relats de l'autor
- Benediccions frustrades
- Declaració
- Per meditar...
- Moltes felicitats
- VINT ANYS DEL VIATGE AL CEL POÈTIC
- Viatge a Ítaca
- Presentació de la novel·la d'en Toni Arencón.
- 8 de març- Dia internacional de la dona
- Velleta a Sant Joan
- No renuncio a res
- Als éssers anònims meravellosos
- Carta als Reis d’Orient
- Reset
- Paraules
- Regalims de tendresa