Cercador
FOC NOU
Un relat de: GuiomarMai no ha pogut desfer-se de la frustració personal. No s’ha perdonat aquell temps en què es va acomodar i no va lluitar prou per la seva autèntica vocació. Maduresa de reconstrucció del què, una vida de lluita, ha anat deixant pel camí. El seu inconformisme ha fet que mai hagi perdut del tot l’il•lusió per aconseguir aquell món somniat que ara sembla escapar-se-li de les mans.
Obre la finestra i veu el sol. Els matins són durs; no és difícil despertar-se, tampoc és l’hora massa matinera. L’espera tot un dia que no sap si enfrontarà, però que potser al final gaudirà. Instal•lada en una sensació d’irrealitat, espera la invasió del dimoni que s’amaga en el seu espai vital. Apareixerà quan menys s’ho esperi, amb símptomes nous i en silenci. Una experiència intransferible, impossible d’explicar. Com un llum que és fon dins el cervell, cap amenaça física, però una por a la por indescriptible.
Fa sol, el pati de la casa sembla una selva amb més llum de l'habitual. Les últimes pluges han fet estralls en la massa verda i desendreçada. On deu ser la pobre tortuga que fa mesos que hiverna? Trobarà el camí de sortida en mig d'aquest desastre? La mimosa ha dit que ja en té prou. S'ha suïcidat, farta de viure en un món que l'escanyava.
Espera que no sigui un mal presagi, si no símptoma d’un nou començament, l’oportunitat de fer foc nou. Un foc que podrà encendre amb les restes de l’arbre estimat, a qui dóna les gràcies pel seu sacrifici. Malgrat tot el terror continua per tot arreu i la gran foguera espera.
Comentaris
-
Gràcies[Ofensiu]Guiomar | 21-03-2015
Moltes gràcies Mena pel teu comentari i el teu suggeriment. Hi pensaré en el què em dius!
-
El foc si és brasa cal avivar-la...[Ofensiu]Mena Guiga | 20-03-2015
...o fer foc nou o prendre el sol que escalfa, alimenta i anima.
Però FER.
He llegit en aquest relat i en un altre teus els mots 'inconformisme' 'perfecció''frustració'.
Són potents i repetir-los els grava més, penso.
Portar-los, si se'ls té, a passejar com criatures i renyar-los quan es passen.
Fàcil no és, són trams de vida i tarannàs.
Tant de bo l'escriure sigui una ajuda, una sortida d'entre moltes.
Ara seré tonteta i et suggeriré que al Fòrum de RC, si et ve de gust, duem a terme uns 'reptes' i, mira, nodreixen: socialment -encara que sigui intangiblement- i per l'aprenentatge-haver d'escriure segons uns paràmetres, però la llibertat creadora no l'acoten pas, forma part del joc.
I ja callo.
Un somriure,
Mena -
valent!![Ofensiu]Montse Guillén Galimany | 20-03-2015
Valent i realista!! Una reflexió clara i constructiva sobre la maduresa. Enhorabona!!
-
molt bonic[Ofensiu]montserrat vilaró berenguer | 20-03-2015 | Valoració: 10
Expreses molt be sentiments. M' ageada molt
Montse -
Avançar[Ofensiu]Materile | 19-03-2015 | Valoració: 10
Un relat que expressa molt bé el neguit que portem dins sense deixar a banda aquest bri d'esperança des que naixem, amb el primer plor.
Una abraçada,
Materile -
Segur[Ofensiu]Guiomar | 19-03-2015
Gràcies E.Viladoms. Quanta raó! Reinventar-nos i resistir. I tant que si!
-
Un relat més[Ofensiu]E. VILADOMS | 18-03-2015
Un relat més del cicle de la vida, el que ens ha costat més d'escriure, oi Guiomar? El que ens comporta mirar-nos al mirall i parlar del moment actual.
Maduresa i foc nou, reinventar-nos a partir del que ja hem viscut.
Segur que sí!
l´Autor
![Foto de perfil de Guiomar Foto de perfil de Guiomar](/imatges_autors/1037938.jpg?rnd=913142247)
43 Relats
242 Comentaris
36083 Lectures
Valoració de l'autor: 9.92