Cercador
Etiquetat
Un relat de: ROSASPT'odio món injust,
has sembrat en la meva entranya
venjança a borbolls
i has reproduït el càncer
del descontent.
Enganyat el meu cervell
torna de nou
sense ordre ni concert
no allà on vull jo,
si no on és portat
amb els ulls embenats.
I tinc un dolor
com el qui mor
després d'una llarga
malaltia d'incomprensió,
i aquest dolor és pitjor
que la mateixa vida,
que la mateixa mort.
És un forat profund
que s'obre sense pausa
lentament,
però que amb força
perfora l'ànima.
No és sang vermella
la que brolla de la ferida,
negra és de pena,
de mil injustícies fosca.
Té regust a rebel·lia,
olor a inconformitat.
Sé que a llarg termini
mutarà i serà resignació
i es tornarà vermella,
però al cicatritzar
continuarà produint
un intens i agut dolor:
el de la injustícia,
el de la marginació,
el de la prepotència,
el de la societat
que m'ha etiquetat com a
individu socialment
inadaptat...
Comentaris
-
El teu dit a la llaga![Ofensiu]BARBABLAVA | 03-01-2005 | Valoració: 10
Crec que l'has clavat! Novament.
Descrius amb una gran exactitud un sentiment del que jo també m'hi he vist amarat. Potser no és un text tan líric com d'altres teus, aquesta vegada. Però aquestes paraules més directes creen la total harmonia (crua harmonia) amb l'ànima del text. Em fa recordar a la teoria de l'estigmatització. Els estigmes que portem o que creiem que portem perquè els altres, la societat "normal" (ells ho creuen que ho són) ens han ficat i que al final t'acabes creient.
També descrius molt bé com la rebel·lia valenta lentament es va convertint en resignació... Ho dius perfectament. I això és, de vegades, pitjor que la mateixa mort!
No sé si et descrius a tu mateixa o et poses a la pell d'altres, o simplement descrius sentiment que has viscut... però ho fas molt bé.
Crec que coincideixo plenament amb molts dels teus poemes. Aquest "Etiquetat" m'ha recordat directament al meu "adaptar-se o morir", en el qual el que vinc a dir en definitiva és que prefereixo morir que renegar de tots els meus ideals o somnis. Tot i això, abogo per fer un conglomerat i mantindre la puresa intacta en la mesura que sigui possible, mentre forgem la cuirassa que ens mantingui a cobert de tanta prepotència, de la societat en general. Haurem de falsejar una mica els nostres sentiments per a sobreviure o sobremorir, no? -
buf.....[Ofensiu]AINOA | 02-01-2005 | Valoració: 9
quin poeme mès dur i dolorós.
quand de dolor ja a las teves paraules.
una abraçada. -
Ets tu...[Ofensiu]Llibre | 02-01-2005
qui parla, o és un joc poètic? Has pres la veu a una altra persona, o has optat per masculinitzar els mots? Perquè... com pots ser "individu socialment inadaptat". En tot cas "indivídua socialment inadaptada", no?
Mira, no sé per què, però aquestes darreres paraules són les que m'han cridat més l'atenció. O sigui que tiro enrere i em torno a llegir el poema.
Ara vinc!
(...)
Ja sóc aquí. Bé: és un crit contra el sistema, contra el poder que t'engoleix malgrat la lluita per mantenir-te pur, contra els tentacles d'una societat que ens alinea sense nosaltres haver-ho demanat.
Hi ha frases dures, sagetes que es claven just al punt on cal incidir. Hi ha una crítica forta i un clam per no caure en el parany.
Però continuo sense entendre aquesta masculinització que m'ha cridat des del primer moment. És com si t'amaguessis rere les paraules per no abandonar del tot el recer que et salva del combat. No ho sé.
Sigui com sigui, que quedi clar, malgrat tot el que he dit, que m'ha agradat. M'agrada que la poesia, a més de servir per expressar sentiments dels que habitualment es cataloguen com a romàntics, serveixi també per lluitar, per cercar la pau, l'equilibri, la justícia.
Com a mínim, cerquem-la!
Salut!
LLIBRE
l´Autor
![Foto de perfil de ROSASP Foto de perfil de ROSASP](/imatges_autors/34613.jpg?rnd=1997524973)
312 Relats
1612 Comentaris
650603 Lectures
Valoració de l'autor: 9.79
Biografia:
Hola! Sóc la Rosa Saureu, una lleidatana somiadora de mena i una mica surrealista. Convertir allò que caço al vol en paraules és el més semblant a tenir ales. En el meu cas, escriure no és només una afició o una necessitat sinó una forma de sentir i veure la vida. Utilitzo la poesia, els contes i els relats curts per intentar expressar les petites i grans coses que omplen i buiden els dies.Vaig tenir la sort de ser escollida per a la plaquette "Singulars d'un Plural" a la ciutat de Girona, en què poetes inèdits vam compartir espai amb autors de renom. Formo part del llibre de relatsencatalà.com versió 2.0 i del primer llibre de poemes. També he guanyat el segon premi de poesia Seu Vella de Lleida-2008. Aquesta empenta, junt als vostres comentaris i continu suport, han estat un gran estímul per continuar endavant.
El meu repte personal és aprendre constantment a viure. M'agrada la música, l'art en general, somriure molt i estimar tant com pugui. Estic enamorada de la meva llengua i sé que el nostre vincle és cada cop més fort i ferm.
Respecte a vosaltres, sento que ens uneix un fil comú que m'agradaria sentir sempre proper.
Per si necessiteu quelcom, el meu correu és: rosasaureu@telefonica.net
Gràcies per tot!
Si voleu, també podeu visitar el meu bloc de videopoesia
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
El Vicenç Ambrós i Besa em va passar la cadena i jo l'he passat al Capdelin i a la gypsy
(fes clic a la imatge i descobreix què és "R en Cadena")