Cercador
Espectre errant
Un relat de: EntremonsUn cistell de pasta de full
en el tedi de l'espera,
etern camí de plat a taula.
Sóc buida de mi en mi.
Sóc eco reberverant, verant, ant...
Davallo en un cau sense fons
vestit d'agulles roents
que em sagnen impàvides
i em tornen anèmica.
Hipòxica, dispneica, astènica.
Sóc pàl·lid espectre errant.
Comentaris
-
Gran poema---[Ofensiu]Annalls | 30-11-2012 | Valoració: 10
...fet de patiment.
Anna -
+++[Ofensiu]besllum | 13-11-2012
Tots som absència en algun moment o altre, o potser som espectres tota la vida. Aquesta sensació de buidor existencial, de dolor heretat dels avantpassats, aquesta lluita que mai no afluixa i sortosament, esdevé poema.
M'emociona el que t'he anat llegint
petons! -
Ets molt més[Ofensiu]Mena Guiga | 30-05-2012
si parles per tu, ets molt més. Si som pàl·lids espectres errants no hem de creure que és degut a haver-nos errat, potser. Ho veig com una depressió, una gran tristesa, un paisatge gris amb castell de fons i teranyines i humitat i penso que l'espectre pot ser també una ànima espectacular i lluminosa, entre colors, però brillant molt més. Seria la visió contrària? Arrogant? No ho crec. Cada persona és i es manifesta com pot, amb la cuirassa que s'ha fet a còpia de temps i lluites perdudes o no enfrontades. O fer un entremig de pàl·lid i lluminós per agafar força, que la vida no és a la cantonada, sinó al davant i ens mira amb ulls grossos i ens acull amb braços grans.
Mena que he llegit el teu missatge de què es fot en aquest fòrum aquests dies.
l´Autor
![Foto de perfil de Entremons Foto de perfil de Entremons](/imatges_autors/1037654.jpg?rnd=991870670)
16 Relats
52 Comentaris
18839 Lectures
Valoració de l'autor: 9.90
Biografia:
Em dic Estefania. Tinc un estol d’ocells a les golfes i ànima de tastaolletes.Melòmana, dromòmana, eleuteròmana i un poc dipsòmana, escric a batezgades, tan sols per desentumir les plomes.
lucyinthejunesky@gmail.com